н/п 2-з/490/112/2019 Справа № 490/5723/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________
У Х В А Л А

13 вересня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у склады головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Дудник Г.С., за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гусарова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Гусарова В.М. про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської Міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Загальне прозовне провадження у справі відкрито ухвалою суду від 02 липня 2019 року та у зв`язку з великою навантаженістю суду призначено підготовче судове засідання на 07.10.2019 року .

12 вересня 2019 року представник позивача надав суду заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , передавати позивачу, який проживає в АДРЕСА_2 , спільну доньку для спілкування(контакту) та короткотермінового проживання за місцем проживання батька за наступним графіком : з п`ятниці з 18.00 год до неділі 18.00 години, безперервно кожного тиждня кожного місяця, починаючи з наступної п`ятниці з дати постановлення цієї ухвали і до ухвалення остаточного рішення по справі.

В обгрунтування заяви посилається на те,що має спільну з вівдповідачкою доньку ОСОБА_4 , яка після розірвання шлюбу з відповідачкою до червня 2019 року проживала разом з батьком, на літні канікули мати забрала дитину до себе і після цього не повернула, переїхала з нею до села Висунськ та з цього часу всіляко перешкоджає спілкуванню дитини з батьком, перевела у сільську школу, більш того в родині відповідачки налаштовують дитину проти батька. Внаслідок таких дій відповідачки дитина не бажає спілкуватися з батьком, отже за час розгляду справи батько може стати для дитини чужою людиною, буде втрачено контакт між ними, вона може і забути батька, адже він таким чином не може приймати участь у її вихованні. За такого, в разі можливого задаволення його позову стане неможливе виконання рішення суду, оскільки за цей час донька забуде батька і не зможе проживати разом з ним. Такий спосіб забезпечення позову не суперечить вимогам ЦПК і є доцільним і необхідним у цій справі.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив викладені обставини. Зазначив, що батько буде винаймати таксі і самостійно забирати дитину з села , яке знаходиться приблизно за 100 км від Миколаєва.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вислухавши пояснення адвоката, вивчивши доводи заяви, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; встановленням обов`язку вчинити певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини..

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 N 9 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому суд повинен брати до уваги як права позивача , на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду або ефективного захисту, поновлення порушених або оспорюваних прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Судовий захист повинен бути ефективним, що вимагає ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити представнику позивача в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову з анступних підстав.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що в разі задоволення позову неможливо буде виконати рішення суду та ефективно поновити його порушене право через те, що дитина не зможе проживати з "чужою людиною", якою для неї стане батько через дії матері.

По-перше, заявником взагалі не надано жодних доказів на підтвердження викладених фактів у заяві про забезпечення позову , всі викладені обставини є його власним припущенням та сприйняттям обставин їх особистих стосунків з колишньою дружиною.

До того ж позивачем не обгрунтованог того, чи він намагався вирішити питання щодо участі у спілкуванні та вихованні дитини в добровільному порядку з відповідачем, чи він звертався до органу опіки та піклування за вирішенням цього питання та встановлення відповідного "графіку" спілкування - і йому у цьому було відмовлено.

По-друге, в межах заявлених позовних вимог зазначене судове рішення не потребуватиме примусового виконання, а отже, відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, про які зазначає позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Так, з огляду на вік дитини (7,5 років ) суд не може погодитися з твердження представника позивача , що за нетривалий час дитина у такому віці забуде про батька .

Також, при вирішення будь-яких спорів, які стосуються прав і інтересів дитини, суд повинен керуватися перш за все, не інтересами її батьків, а найвищими інтересами самої дитини і спрямовувати свої дії виключно на захист її прав і інтересів. В той же час, представник позивача в своїй заяві не навів жодних належних обгрунтувань реальної можливсті реалізації таких заходів забезпечення позову, в разі їх вжиття судом, адже спосіб виконання " безперервного" обов`язку "передавати дитину" з урахуванням місця проживання сторін, вечірного часу , віку дитини - є незрозумілим .

За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначені позивачем заходи забезпечення позову ніяким чином не забезпечують виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову в межах заявлених позовних вимог і жодним чином не впливають на ефективний захист, або поновлення права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, виконання рішення суду в межах заявлених позовних вимог ніяким чином не залежить від заходів забезпечення позову, на яких наполягає позивач, отже у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.151, 152 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача адвоката представника позивача адвоката Гусарова В.М. про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської Міської ради про визначення місця проживання дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду у 15-денний строк з дня її отримання.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва О.А. Гуденко