КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 362/4020/17

провадження № 22-ц/824/1009/2019

10 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Волошиної В. М.

при секретарі Дуці В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Васильківський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Київській областіпро встановлення факту постійного проживання на території України, за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Київській області на рішення Васильківського районного суду Київської області від 07 серпня 2017 року у складі судді Корнієнка С. В.,

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, а саме на території АР Крим в м. Джанкой.

Посилався на ті підстави, що через невідомі йому обставини його батьки не оформили йому паспорт громадянина України відповідно до вимог законодавства. Встановлення факту його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року необхідно для приведення у відповідність власних документів.

Рішенням Васильківського районного суду Київської області від 07 серпня 2017 року заяву задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, а саме на території АР Крим м. Джанкой.

На вказане судове рішення з апеляційною скаргою звернулося Управління Державної міграційної служби України в Київській області, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Васильківський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Київській області не є належною заінтересованою особою, оскільки відповідно до Положення про Управління Державної міграційної служби України у Київській області, затвердженого наказом ДМС від 18.07.2011 № 28, Васильківський РВ УДМС у Київській області є районним відділом УДМС в Київській області та утворений без створення юридичної особи. Отже належною заінтересованою особою у вказаній справі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 № 658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби України» є УДМС у Київській області.

Станом на 1990 рік заявнику виповнилось 34 роки, а тому є незрозумілим які документи не було оформлено його батьками відповідно до вимог законодавства. Вказана обставина свідчить про приховування заявником справжньої мети подання заяви про встановлення факту.

Крім цього, заявник є громадянином Сирії, у зв'язку з чим його проживання на території України підпадає під дію Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в частині законності проживання на території України.

За обліками УДМС в Київській області відомості про реєстрацію місця проживання заявника та членів його сім'ї відсутні. Жодних документів, що підтверджують факт проживання заявника на території України, в матеріалах справи немає.

За перевіркою, здійсненою територіальними органами ДМС, ОСОБА_2 на території України з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував. Клопотань щодо продовження строку перебування в Україні, надання дозволу на імміграцію, оформлення посвідки на постійне або тимчасове проживання, встановлення належності до громадянства України та оформлення набуття громадянства України не подавав.

Інформація щодо постійного проживання заявника або його батьків, родичів, зазначених у частині першій статті 8 Закону СРСР від 24.06.1981 №5152-Х &qu.0;Про правове становище іноземних громадян в СРСР&qu г;, до 24.08.1991 на території України відсутня.

Заявником взагалі не надано жодного документу, який міг би свідчити про його проживання з 1990 року на території України.

Матеріали справи також не містять жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в заяві, доказів виклику та направлення процесуальних документів учасникам справи, а також документу, що підтверджує сплату судового збору.

В судовому засіданні представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області - Адамишин А. В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Сирії, м. Алеппо, але з 1990 року постійно проживав та проживає на даний час на території України. Факт проживання заявника знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ст. 235 цього Кодексу, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до положень ст. 258 цього Кодексу, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Ухвалене по справі рішення не містить жодного обґрунтування необхідності встановлення факту постійного проживання на території України станом саме на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року для заявника.

В оскаржуваному судовому рішенні також відсутні посилання на докази, на підставі яких суд першої інстанції встановив вказаний факт.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження доводів заяви заявником було надано лише світлокопію закордонного паспорту Сирійської Арабської Республіки на прізвище: ОСОБА_2; ім'я: ОСОБА_2; по-батькові: ОСОБА_2; ім'я матері: ОСОБА_3; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1; місце народження: Алеппо; дата видачі: 20/11/2014; місце видачі: Консульство Дубай; дата завершення строку дії: 19/11/2020 (а.с. 2-4).

Жодного доказу на підтвердження факту, який просив встановити заявник, суду надано не було.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином Сирійської Арабської Республіки, а тому його проживання на території України підпадає під дію Закону України &q?ає;Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства&quта; в частині законності проживання та території України.

З пояснень представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, яке є правонаступником майна, прав та обов'язків Управління державної міграційної служби у Київській області та Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві встановлено, що за обліками УДМВ в Київській області відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 відсутні. За перевіркою, здійсненою територіальними органами ДМС, останній на території України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, статус біженця не отримував. Клопотань щодо продовження строку перебування в Україні, надання дозволу на імміграцію, оформлення посвідки на постійне або тимчасове проживання, встановлення належності до громадянства України та оформлення набуття громадянства України не подавав.

Розглянувши справу без участі заявника та заінтересованої особи, за відсутності доказів їх виклику в судове засідання та повідомлення про судовий розгляд, а також за відсутності жодного доказу, що підтверджує факт, про встановлення якого просив заявник, суд першої інстанції грубо порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, допущено порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області задовольнити.

Рішення Васильківського районного суду Київської області від 07 серпня 2017 року скасувати.

Ухвали нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа - Васильківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г.М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

В. М. Волошина