Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Володимирівська селищна рада Волноваського району Донецької області, про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, пояснюючи, що під час перебування в шлюбі з її матір`ю, ОСОБА_3 , відповідач отримав у користування за договором оренди від 08.02.1998 р., укладеним між відповідачем та ЗАТ «Докучаєвськбудінвест» квартиру за АДРЕСА_1 , у якій була зареєстрована вона, її мати та відповідач. З часом будинок, у кому знаходиться квартира, був переданий на баланс Володимирівської селищної ради.

У 2007 році мати позивача розірвала шлюб з відповідачем, після чого він переїхав на проживання до м.Донецька.

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому наразі у квартирі проживає лише позивач.

Позивач вважає, що, не проживаючи за місцем реєстрації понад 6 місяців з неповажних причин, відповідач втратив право користування житловим приміщенням за місцем реєстрації, тому просив в судовому порядку визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за АДРЕСА_2 .

У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, тому суд, у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, дійшов висновку про необхідність задоволення позову виходячи з такого.

За договором оренди № 1 від 08.04.1998 року, укладеного між ЗАТ «Докучаєвськ стройінвест» та відповідачем, відповідач отримав у користування квартиру АДРЕСА_2 .

З довідки Володимирівської селищної ради від 04.04.2019 року за № 681 випливає, що відповідач зареєстрований у квартирі за АДРЕСА_2 .

Відповідно акту перевірки фактичного проживання відповідача за адресою реєстрації, у квартирі АДРЕСА_2 , складеного депутатом Володимирівської селищної ради Самойленком ОСОБА_4 , - ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі за вказаною адресою, однак не проживає з 2007 року.

Згідно вимог ч.1 ст.4 ЦПК України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положенями ст.61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно положень ст.64 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.10.1985 року Володимирівською селищною радою Волноваського району Донецької області, встановлено, що матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записано ОСОБА_6 , яка 11.08.1990 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на Ландар.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Добровольською сільською радою Мар`їнського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.

30.11.2007 року розірвано шлюб між відповідачем та ОСОБА_3 .

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач була членом сім`ї наймача квартири відповідача у справі, проживає квартирі, тому має такі ж права як і він.

Статтею 71 Житлового Кодексу Української РСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За вимогами ст.72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Судом встановлено, що позивач користується квартирою АДРЕСА_2 , де зареєстрований відповідач, який не є власником житла та не проживає за адресою реєстрації понад 6 місяців без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше шести місяців у квартирі за АДРЕСА_2 без поважних причин, внаслідок чого він втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.405 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Володимирівська селищна рада Волноваського району Донецької області, про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.В. Безрук