КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 161/9711/18 Головуючий у 1 інстанції: Осаулов А.А.
Провадження № 22-ц/824/5631/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені та інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання кредитного договору припиненим та визнання припиненою іпотеки,-

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») про визнання кредитного договору припиненим та визнання припиненою іпотеки. Зазначила, що 24 червня 2008 року між нею та ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено кредитний договір №014/2635/2/18432. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором на підставі договору іпотеки № б/н від 30 вересня 2008 року вона передала в іпотеку банку квартиру-студіо №5а, в будинку № 23, по вул. Максима Кривоноса в с.Липини Луцького району Волинської області. 29 квітня 2011 року на її адресу банком направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2011 року з неї стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 286 974,65 грн. Вказана заборгованість була стягнута з неї в рамках виконавчого провадження. На даний час в неї відсутні будь-які зобов'язання перед ПАТ «Фідобанк» останнє не визнає виконання нею зобов'язань. ОСОБА_3 просила визнати припиненими кредитний договір від 24 червня 2008 року № 014/2635/2/18432 та іпотеку квартири-студіо АДРЕСА_1 відповідно до договору іпотеки від 30 вересня 2008 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року в позові ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не врахування практики Верховного Суду. Заочним рішенням Луцького міського суду Волинської області від 26 липня 2011 року з неї та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фідобанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 286 974,65 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, процентами та неустойкою. Вказане рішення суду виконане. Суд першої інстанції не врахував, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості є підставою припинення нарахування процентів та пені за кредитним договором, та безпідставно відмовив у позові ОСОБА_3

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ПАТ "Фідобанк" просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 червня 2008 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №014/2635/2/18432. Відповідно до умов даного договору ПАТ «Ерсте Банк» надало ОСОБА_3 кредит в сумі 27 280,020 доларів США на строк до 23 серпня 2018 року зі сплатою 13,5% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 червня 2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_4 був укладено договір поруки.

30 вересня 2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, на підставі якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку квартиру-студіо АДРЕСА_1 (а.с. 28-34).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», заборгованість за кредитним договором в сумі 286 974,65 грн., що було еквівалентом 36 027,65 доларів США (а. с. 6-7).

На підставі вказаного рішення 26 липня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області був виданий виконавчий лист №2-4293, який пред'явлений до виконання до Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

27 червня 2018 року заступником начальника Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виданого 26 липня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області виконавчого листа №2-4293 у зв'язку з виконанням рішення суду (а. с. 49).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Суд про визнання припиненим кредитного договору та іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не виконала свої зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, а виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2011 року через сім років не є підтвердженням належного виконання зобов'язань за кредитним договором. Зобов'язання за кредитним договором не є виконаними.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до правових позицій ВеликоїПалати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року в справа № 14-10цс18, постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18, в постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Як було встановлено, ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», реалізувало своє право на дострокове стягнення заборгованості та звернулося з відповідним позовом до суду.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2011 року було стягнуто достроково з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», заборгованість за кредитним договором №014/2635/2/18432 від 24 червня 2008 року в сумі 286 974,65 грн., що було еквівалентом 36 027,65 доларів США, з яких: 263 007,55 грн., що було еквівалентно 33 018,75 доларів США, - сума заборгованості за кредитом, 14 538,69 грн., що було еквівалентно 1 980,93 грн. - сума процентів, 4109,55 грн., що було еквівалентно 515,93 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язань по сплаті кредиту, 4058,42 грн., що було еквівалентно 509,51 доларів США, - пеня за прострочення сплати процентів (а. с. 6-7).

З урахуванням вказаних позицій Верховного Суду нарахування визначених умовами кредитного договору процентів та неустойки після реалізації банком права на дострокове повернення заборгованості є незаконним.

Обсяг зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором №014/2635/2/18432 від 24 червня 2008 року визначений заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2011 року. Вказане рішення суду було виконане ОСОБА_3, у зв'язку з чим 27 червня 2018 року заступником начальника Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відтак, зобов'язання за кредитним договором №014/2635/2/18432 від 24 червня 2008 року є припиненими.

У зв'язку із затримкою виконання рішення суду про стягнення заборгованості у ОСОБА_3 не виникає будь-яких інших зобов'язань за договором щодо якого суд вирішив спір.

ПАТ «Фідобанк» має право порушувати питання про відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання на підставі положень ст. 625 ЦК України. Разом з тим таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3

У відзиві на позовну заяву ПАТ «Фідобанк» зазначило, що ОСОБА_3 не виконало свої зобов'язання у повному обсязі, станом на 01 листопада 2018 року заборгованість за договором становить 16 820,37 доларів США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 16 240,46 доларів США, заборгованість по процентам - 579,91 доларів США. При цьому ПАТ «Фідобанк» пояснило виникнення заборгованості по тілу кредиту та процентам тим, що суми, які сплачувала позивачка на виконання рішення зараховувалися в погашення неустойки та процентів, в тому числі нарахованих після ухвалення рішення суду.

Проте така позиція ПАТ «Фідобанк» не відповідає наведеним нормам права та правовим позиціям Верховного Суду.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що зобов'язання за кредитним договором та іпотека підлягають визнанню припиненими, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Фідобанк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 1409,60 грн. судового збору за подання позовної заяви та 2113,50 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 3523,10 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені та інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

РішенняШевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання кредитного договору припиненим та визнання припиненою іпотеки задовольнити.

Визнати припиненими зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором №014/2635/2/18432 від 24 червня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», та ОСОБА_3.

Визнати припиненою іпотеку квартири-студіо АДРЕСА_1, встановлену згідно договору іпотеки від 30 вересня 2008 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на користь ОСОБА_3 1409,60 грн. судового збору за подання позовної заяви та 2113,50 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 3523,10 грн. судового збору.

Дані про учасників справи:

ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1,

Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», місцезнаходження: 04701, м. Київ, вул. Воздвиженська, 58, .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.