ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/632/19 Справа № 182/4418/14-ц Головуючий у першій інстанції: Рунчева О.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування шкоди, завданої злочином, та за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом в межах кримінальної справи №1-296/2011, посилаючись на те, що 16 травня 2008 року між ОСОБА_7 (кредитор) та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, в особі керуючої філією Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області ОСОБА_5 (позичальник) укладено Договір позики (поворотно-фінансової допомоги) б/н від 16 травня 2008 року, за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику поворотно-фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути поворотно-фінансову допомогу у визначений цим договором строк. Сума поворотно-фінансової допомоги становить 3000000,00 грн., з яких 2000000,00 грн. складали кошти фізичної особи ОСОБА_7, який одночасно являвся головою наглядової ради ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр». Із вказаної суми 1000000,00 гривень є коштами ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр». Позика надавалась строком до вісімнадцятого травня дві тисячі восьмого року включно під 30% річних. Після закінчення терміну договору ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» своїх зобов'язань не виконав, грошей не повернув, посилаючись на факт заволодіння коштами керуючою філії ОСОБА_5 шляхом зловживання нею своїх службовим становищем. Таким чином, зі сторони ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» порушені умови даного Договору, чим заподіянні злочинним шляхом ОСОБА_7 матеріальні збитки. За фактом протиправного та незаконного заволодіння колишньою керуючою філією Відділення Промінвестбанку в м.Нікополі Дніпропетровської області ОСОБА_5 коштами ОСОБА_7, Нікопольською міжрайонною прокуратурою Дніпропетровської області було порушено кримінальну справу. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року по справі №1-296/2011 ОСОБА_5 визнана винною в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 9 ст. 209, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, Кримінального кодексу України. Згідно з вироком Нікопольського міськрайонного суду від 14.08.2013 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 року встановлено, що ОСОБА_5 на дату скоєння злочинів працювала керуючою філією «Відділення Промінвестбанку в м.Нікополь Дніпропетровської області» та була наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками, тобто була посадовою особою. ОСОБА_5, будучи посадою особою, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, знаючи про платоспроможність ОСОБА_7, який був головою наглядової ради ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр», і маючи з останнім довірчі відносини, вирішила під виглядом позики заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 3000000,00 грн., якими згодом розпорядитися на власний розсуд. З метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 16 травня 2008 року уклала від імені НФ «Промінвестбанк» договір позики (поворотно-фінансової допомоги) з ОСОБА_7, в якому поставила свій підпис від імені керуючої філією «Відділення Промінвестбанку в м. Нікополі Дніпропетровської області». ОСОБА_5 не заперечувала про отримання грошових коштів в сумі 3000000, 00 грн. частинами, а саме: 1 млн. грн. їй буде перераховано на розрахунковий рахунок філії банку від юридичної особи - ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр», а останні 2 млн. грн. від фізичної особи ОСОБА_7 у вигляді готівкових коштів, які належали йому. В результаті вище зазначених злочинних дій керуючої НФ «Промінвестбанк» ОСОБА_5 за договором позики від 16 травня 2008 року фактично було завдано збитків ОСОБА_7 на суму 2000000,00 грн. Після цього ОСОБА_5 фактично заволоділа зазначеною сумою грошових коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем, розпорядилася ними на власний розсуд. З урахуванням цивільно-правової відповідальності ОСОБА_5, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у свою чергу повинен нести відповідальність за дії ОСОБА_5, яка під час виконання своїх трудових обов'язків заподіяла позивачу шкоду, згідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину є ОСОБА_6 - дружина; ОСОБА_4 - малолітній син, інтереси якого представляє його мати - ОСОБА_3. В подальшому між спадкоємцями виник спір щодо поділу спадкового майна. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року у справі №0426/4289/2012 визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_6, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_9 згідно якої встановлено за ОСОБА_6 1/2 частка у праві спільної сумісної власності подружжя на все майно, що було придбане та належало подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за час шлюбу та встановлено склад спадкової маси, після смерті ОСОБА_7, з якого визначено за ОСОБА_6 3/8 частина в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7; визначено за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_3 1/8 частина в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 на спадкове майно. На основі взаємних поступок сторін, за кожним із спадкоємцем визнано право власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_7. Таким чином, ОСОБА_6, належить з 2000000, 00 грн., які були надані ОСОБА_7 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 1750000,00 грн. За час шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_6, придбане та належне їм майно знаходилося у спільній сумісній власності подружжя без виділу часток. Під час шлюбу жодної домовленості між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, щодо поділу спільної сумісної власності не було, а отже, спадкодавцю, ОСОБА_7, на день його смерті мала б належати тільки 1/2 частка спільної сумісної власності, на яку він за законом мав право та міг би заповідати. Тобто ОСОБА_6 має належати 1/2 частина зазначеного вище майна. Враховуючи зазначене та той факт, що майно було набуте подружжям під час перебування у шлюбі, воно ще було набуте ними спільно за зароблені кошти в результаті спільної праці подружжя. Таким чином, ОСОБА_6 має право на 1/2 частину коштів, тобто 1000000,00 грн. з суми 2000000,00 грн., наданих ОСОБА_7 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», так як зазначені кошти надавались банку під час перебування з ОСОБА_6 в шлюбі, інша частина, а саме 1000000,00 грн., повинна бути поділена між спадкоємцями ОСОБА_7 наступним чином: ОСОБА_6 належить з 1000000,00 грн. в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_7 3/8 частини від зазначеної суми, тобто 750000,00 грн.; ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 належить з 1000000,00 грн. в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7 1/8 частина від зазначеної суми, тобто 250000,00 грн. Тому, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просила стягнути на свою користь з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" завдану шкоду на її користь в розмірі 7/8 частин від суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 30% річних від суми позики яка складається з основного боргу в розмірі 1750000,00 грн., 638777,19 грн. - інфляційних збитків, 1866105,99 грн. - 30% річних (а.с. 17-26 т.4).

ОСОБА_3 також звернулась із позовом, в інтересах малолітнього ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_7, який був визнаний потерпілим в зазначеній вище кримінальній справі та, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" завдану шкоду на користь малолітнього ОСОБА_4 в особі матері ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини від суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 30% річних від суми позики в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_7 яка складається з 250000,00 грн. основного боргу, 91253,88 грн. збитки від інфляції, 30% річних за 1298 днів в розмірі 266712,33 грн. ( а.с. 27-35 т. 4).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, у зв'язку зі смертю ОСОБА_7, до участі у справі було залучено правонаступників позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_4, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 (а.с. 163-164 т.1).

Справа слухалась судами неодноразово, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задоволено частково. Стягнуто з ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь ОСОБА_4, в особі матері ОСОБА_3 завдану шкоду в розмірі 250000,00 гривень, в задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задоволено частково, стягнуто з ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь ОСОБА_6 завдану шкоду в розмірі 1750000,00 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь держави судовий збір у розмірі 30000,00 грн. (а.с. 62-66 т.4).

В апеляційній скарзі ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовів у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповіднодо вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, часткової зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року у справі №1-296/2011, зокрема, визнано винною ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч.3 ст. 365 КК України, за ч.1 ст. 366 КК України та їй призначено покарання за:

ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300000 грн., з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки та з конфіскацією всього особистого майна;

ч. 3 ст. 209 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 280000 грн. з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією всього особистого майна;

ч. 3 ст. 365 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 250000 грн., з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією всього особистого майна(в редакції КК України на момент вчинення злочину);

ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 500 грн. та звільнено від відбування покарання у зв'язку із закінченням строку давності.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у вигляді 300000,00 грн. штрафу в дохід держави, з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією всього особистого майна. Цивільний позов ОСОБА_7 залишено без розгляду ( а.с. 104-129 ч. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року (апеляційне провадження №11/774/262/14) апеляційну скаргу ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» задоволено, апеляційну скаргу ПАТ «Промінвестбанк» частково задоволено, вирок Нікопольського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_13 в частині рішення про залишення без розгляду цивільних позовів ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр», ПАТ «Промінвестбанк», а в порядку ст.365 КПК 365 КПК 1960 року і цивільного позову ОСОБА_7, скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_13 залишено без зміни (а.с. 130-146 т.1).

Таким чином, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року №1-296/2011 набрав законної сили.

Зазначеним вище вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року встановлено, зокрема, що ОСОБА_5 на дату скоєння злочинів працювала керуючою філією «Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області» та була наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками, тобто була посадовою особою.

ОСОБА_5, будучи посадовою особою, вчинила перевищення службових повноважень і заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем при наступних обставинах.

Так, у травні 2008 року у керуючої НФ АКБ «Промінвестбанк» ОСОБА_5, яка мала інформацію про неплатоспроможність з погашення кредитів, виданих НФ АКБ «Промінвестбанк» ряду підприємств, що належать її знайомому, виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, з метою уявного свідчення благополуччя роботи філії і відсутності прострочених погашень за вищевказаними кредитах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, керуюча НФ «Промінвестбанк» ОСОБА_5, знаючи про платоспроможність ОСОБА_7, який був головою правління ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» і маючи з останнім довірчі відносини, вирішила під виглядом позики для вирішення проблем філії заволодіти грошовими коштами останнього в сумі 3 млн. грн., якими згодом розпорядитися на власний розсуд.

З цією метою 14 травня 2008 ОСОБА_5 в період робочого дня прибула на ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр», розташований у с. Кам'янське, вул. Озерна, 40 Нікопольського району Дніпропетровської області, де діючи як керуюча філією банку, перевищуючи свої службові повноваження, умисно, явно виходячи за межі наданих їй повноважень, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7, звернулася до останнього з проханням про надання НФ АКБ «Промінвестбанк» грошових коштів у сумі 3 млн. грн. в якості позики.

Отримавши згоду, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, керуюча філією НФ «Промінвестбанк» ОСОБА_5 16 травня 2008 року, перевищуючи свої службові повноваження, не маючи на вказаний вид діяльності (операцій) довіреності та спеціального дозволу Правління «Промінвестбанку» в період робочого часу, перебуваючи в приміщенні правління ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» уклала від імені Нікопольської філії «Промінвестбанк» договір позики (поворотно-фінансової допомоги) від 16 травня 2008 року з ОСОБА_7, в якому поставила свій підпис від імені керуючої філією «Відділення Промінвестбанку в м. Нікополі Дніпропетровської області».

Згідно досягнутих домовленостей між керуючою філією ОСОБА_5 і ОСОБА_7 16 травня 2008 року за платіжним дорученням №558 від 16.05.2008 року з розрахункового рахунку №056/980, що належить ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр», були зараховані гроші в сумі 1 млн. грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 НФ «Промінвестбанк», а 21 травня 2008 року отримала готівкою від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2 млн. грн.

В результаті вище зазначених злочинних дій керуючої НФ «Промінвестбанк» ОСОБА_5 за договором позики від 16 травня 2008 року фактично було завдано збитків ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» і ОСОБА_7, який одночасно був головою правління даного підприємства, на загальну суму 3 млн. Грн.

Після цього ОСОБА_5, фактично заволоділа зазначеною сумою грошових коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем, розпорядилася ними на власний розсуд.

Вказані вище обставини були встановлені вироком Нікопольського міськрайонного суду від 14.08.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 року (104-129, 130-146 т.1). Апеляційним судом витребувано та оглянуто у судовому засіданні кримінальну справу №1-296/2011; всі матеріали, які стосуються цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, детально досліджені у встановленому законом порядку, копії відповідних письмових доказів наявні в матеріалах даної цивільної справи, їм надано належної правової оцінки.

Встановлено, що ОСОБА_5, перебуваючи у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" своїми незаконними діями завдала шкоду ОСОБА_7 в розмірі 2000000,00 грн.

Згідно пояснень третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції у даній цивільній справі, вона отримала кошти як співробітник банку у ОСОБА_7 на суму 2000000,00 грн., що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання.

Грошові кошти на день розгляду справи судом за життя ОСОБА_7, або після його смерті спадкоємцям не повернуті.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого виконкомом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області 12.12.2011 року, про що було складено актовий запис за №74 (а.с. 8 т.1).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3, виданого бюро ЗАГС Усинського райвиконкому Республіки Коми АССР, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 25 березня 1981 року було укладено шлюб, про що складено актовий запис №102 (а.с. 204 т.1).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 04.05.2005 року (а.с. 247 т.1).

Спадщину після його смерті прийняли шляхом вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інтереси якого представляє мати - ОСОБА_3, який є неповнолітнім, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Відповідно до ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року у цивільній справі №0426/4289/2012 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, та до ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/2 частку в праві спільної сумісної власності подружжя, визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, та його поділу; позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та по закону після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3; позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті ОСОБА_14, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, - ОСОБА_6 успадкувала 7/8 частин спадщини після смерті ОСОБА_7, а малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, успадкував 1/8 частину спадщини. Вказана ухвала набрала законної сили 19.07.2015 року ( а.с. 1-17 т. 2).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Також, положеннями статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1230 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

За положеннями ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши розмір завданої ОСОБА_5, яка діяла, як особа що перебуває у трудових відносинах з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", матеріальної шкоди ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 2000000,00 грн.; приймаючи до уваги встановлення кола спадкоємців ОСОБА_7 та розміру їх часток у спадковому майні спадкодавця, встановлення, що ОСОБА_6 (дружина спадкодавця) належить 7/8 часток, малолітньому ОСОБА_4 (син спадкодавця) належить 1/8 частка у спадщині, - колегія приходить до висновку про правомірність оскаржуваного рішення в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" завданої матеріальної шкоди в розмірі 1750000,00 грн. на користь позивача ОСОБА_6, та матеріальної шкоди в розмірі 250000,00 грн. на користь ОСОБА_4, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_3

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно встановлено факт завдання шкоди ОСОБА_7 на суму 2000000,00 грн. ОСОБА_5 саме у зв"язку з перебуванням останньої у трудових відносинах з відповідачем - спростовуються представленими у справі письмовими доказами, матеріалами кримінального провадження, що оглянуте апеляційним судом. ОСОБА_5 було засуджено, зокрема, за ч. 5 ст. 191 КК України, тобто за вчинення дій, пов'язаних з заволодінням чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно в особливо великих розмірах.

Факт отримання коштів від ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 2000000,00 грн. ОСОБА_5 підтвердила особисто в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. ОСОБА_5 зазначила, що під час заволодіння коштами ОСОБА_7 вона діяла у якості працівника відповідача, в робочий час, використовуючи своє службове положення.

Відповідачем, як роботодавцем, ні місцевому суду, ні суду апеляційної інстанції не надано доказів на спростування тверджень ОСОБА_5, що при заволодінні грошовими коштами ОСОБА_7 у сумі 2000000,00 грн. ОСОБА_5 діяла від імені відповідача, у зв"язку з її трудовими обов"язками, у робочий час, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Скасування ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року (апеляційне провадження №11/774/262/14) вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року №1-296/2011 в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_7 не впливає на те, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов"язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій ОСОБА_5, яка діяла, як працівник відповідача, в робочий час з використанням свого службового становища, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Апеляційним судом витребувано та оглянуто у судовому засіданні кримінальну справу №1-296/2011. Всі матеріали, які стосуються цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, детально досліджені у встановленому законом порядку, копії відповідних письмових доказів наявні в матеріалах даної цивільної справи, їм надано належної правової оцінки.

Отже, рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог є законним, обґрунтованим та підлягає залишенню без змін у вказаній частині. Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 30% річних, нарахувань у зв"язку із зростанням інфляції позивачами в апеляційному порядку не оскаржується, апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо незаконності оскаржуваного рішення у наведеній частині, апеляційним судом дана справа розглядається у межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Колегія звертає увагу, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 20.11.2014 року у справі №182/4419/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року, з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь ПАТ "Новопавлівський гранітний кар"єр" стягнуто 1 млн. грн., який було отримано ОСОБА_5 за викладених вище обставин, за участю ОСОБА_7 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2015 року вказані судові рішення місцевого та апеляційного судів залишені без змін.

Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.02.2019 року у справі №182/4420/14-ц залишено без змін рішення Нікопольського міськрайонного суду від 23.04.2018 року та додаткове рішення Нікопольського міськрайонного суду від 03.05.2018 року, якими з ОСОБА_5 на користь ПАТ "Промінвестбанк" стягнуто 14968000,0 грн., у зв"язку з ухваленням вказаного вище обвинувального вироку, перебуванням ОСОБА_5 у трудових відносинах з ПАТ "Промінвестбанк" та наявністю у ОСОБА_5 повної матеріальної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", в редакції, чинній на час подачі позовів у даній справі, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що позивачів було звільнено від сплати судового збору; приймаючи до уваги ставки судового збору, що діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення, - в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 8810,00 грн. з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", а тому рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року в частині розміру стягнутого з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь держави судового збору, - змінити з 30000,00 грн. на 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді