У Х В А Л А Справа № 932/13149/19

Провадження № 2-з/932/149/19

28 листопада 2019 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 04 вересня 2019 року вказаний позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

09 вересня 2019 року ОСОБА_1 подана письмова заява про забезпечення позову, в якій він прохає:

- накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,1000 га, (кадастровий номер :01:740:0091) по АДРЕСА_1 , код цільового використання землі 02.01 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- заборонити вчинення щодо земельної ділянки, площею 0,1000 га, (кадастровий номер :01:740:0091) по АДРЕСА_1 , код цільового використання землі 02.01 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) будь-які дії юридичного та/або фактичного характеру, включаючи, але не обмежуючись наступним: відчуження, передання в оренду, передача (дозвіл) виникнення будь-яких речових прав на земельну ділянку інших осіб; укладення (вчинення) будь-яких інших договорів (правочинів) щодо вказаної земельної ділянки, а так само і посвідчення чи державну реєстрацію таких договорів чи правочинів; використання вказаної земельної ділянки, зокрема, для будівництва (крім використання ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку); вчинення реєстраційних дій, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про Державний земельний кадастр» (крім реєстраційних дій, пов`язаних із забезпеченням позову).

В обґрунтування вказаної заяви позивач ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Дніпровської міської ради, яке, на його думку, є незаконним та протиправним, земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, власником якого він є, передано у власність іншій особі. Невжиття зазначених заходів забезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення у справі за його позовом до Дніпровської міської ради, у разі його задоволення.

27 листопада 2019 року недоліки, зазначені в ухвалі від 04 вересня 2019 року, позивачем усунуто, подано позов у новій редакції до Дніпровської міської ради та ОСОБА_2 , треті особи державний реєстратор відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В.Ю. та відділ у м. Дніпрі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, відновлення становища, що існувало до порушення права.

Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Нормою ст. 152 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Як зазначено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 151 ЦПК України), проводити попереднє судове засідання тощо.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом, встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції, передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Відповідно до положень розділу ІІІ ЦПК України, стадіями розгляду справи у суді першої інстанції є наступні: підготовче провадження, врегулювання спору за участю судді, розгляд справи по суті. Передумовою проходження справою цих стадій, є відкриття провадження у справі, згідно із вимогами ст. 187 ЦПК України, судом, встановленим законом. В даному випадку, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться за межами територіальної юрисдикції Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, він цьому суду не підсудний, через що ухвалою суду від 28 листопада 2019 року його було передано на розгляд іншого суду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться земельна ділянка. Отже, у зв`язку із поширенням на цей спір вимог щодо виключної підсудності спорів, провадження у справі Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська не відкривалось.

Заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову була подана до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська після подання позовної заяви, однак до відкриття провадження у справі. Розглянути її по суті Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська можливості не має, оскільки до відкриття провадження у справі, суддя, що визначений у порядку ст. 33 ЦПК України, при перевірці відповідності позовної заяви вимогам ст.ст. 27-30, 175-177 ЦПК України, не діє як суд у розумінні положень ч. 1 ст. 149, ст. 153 ЦПК України. В цей же час, оскільки підстави для повернення заяви у порядку ч. 9 ст. 153 ЦПК України відсутні, беручи до уваги те, що позовна заява ОСОБА_1 цьому суду не підсудна, приходжу до висновку про передання її на розгляд Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27-31, 149-153,260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову передати на розгляд Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до суду Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя І.Ю. Литвиненко