РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача адвоката ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача адвоката ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №10 в будинку №6 про проїзду ОСОБА_8 в м. Житомирі, посилаючись на те, що сторони розірвали шлюб у 2005 році та з листопада 2004 року відповідач не проживає в даній квартирі без поважних причин, але зареєстрований в ній, у звязку з чим позивач несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.11.2018 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та задоволено заяву позивача про виклик свідків.

22.11.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

28.11.2018 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив з додатками.

04.12.2018 року до суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву з додатками.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.12.2018 року клопотання відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залишено без задоволення.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні 10.12.2018 року в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона проживає з позивачем по сусідству з 1996 року, а відповідача не бачила близько десяти років.

В судовому засіданні 10.12.2018 року свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є рідною сестрою відповідача, який літом 2018 року хотів попасти у квартиру, яку йому не відкрили. При цьому вона не була присутня. Відповідач не проживає у квартирі з 2004 року. 06.12.2018 року вона дзвонила в квартиру №10 і їй ніхто не відкрив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він з 2003 року проживає по сусідству з позивачем, а відповідача не бачив приблизно десять років.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є сином сторін та проживає з матірю та сестрою. Батько не проживає з ними близько пятнадцять років та проживає в селі в будинку своєї матері. Відповідачу не чинилися перешкоди в доступі в квартиру. За час його не проживання в квартирі робився ремонт, у подальшому були замінені замки на дверях, все за рахунок на матері, яка її утримує.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ордер на жиле приміщення квартиру АДРЕСА_1 (на даний час проїзд І. Богуна, 6) в м. Житомирі отримував ОСОБА_3 на сімю із чотирьох чоловік, в тому числі: дружину ОСОБА_2 та дітей: ОСОБА_11 та ОСОБА_7

Рішенням Виконавчого комітету Корольовської районної ради народних депутатів м. Житомира від 21.06.1995 року №124 затверджено спільні рішення адміністрацій і профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій про надання житла їх працівникам, в тому числі ОСОБА_3, його дружині ОСОБА_2, дочці дружини ОСОБА_11 та сину ОСОБА_7 вищевказаної квартири у звязку з відсутністю мінімуму житла ліквідатору аварії на ЧАЕС ІІ категорії.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.03.2005 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Як вбачається з акту, затвердженого директором ПП «ЖЕП №1 м. Житомира» 15.08.2018 року за участю сусідів: ОСОБА_6 та ОСОБА_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 22.09.1995 року та не проживає за даною адресою.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_3 не проживає у вищезазначеній квартирі з листопада 2004 року, а свідок ОСОБА_7 підтвердив не проживання відповідача у вказаній квартирі протягом приблизно останніх пятнадцяти років.

Відповідно до листа Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16.10.2018 року №1018/18, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на даний час проживає, але не зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень щодо позову на те, що він свої особисті речі з квартири не забирав, періодично навідувався в квартиру, а позивач чинить йому перешкоди у користуванні спірним житлом, нічим не підтверджені. Будь-яких доказів звернення відповідача до правоохоронних органів через неправомірні дії позивача або до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житлом, суду не надано.

Навпаки у своєму відзиві на позов з доповненнями до нього, відповідач зазначає, що він через неможливість спільного проживання з позивачем самостійно залишив квартиру та поїхав до села.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не проживає більше шести місяців в квартирі №10 по проїзду ОСОБА_8, 6 в м. Житомирі, а саме з листопада 2004 року, не сплачує комунальні послуги та не знявся з реєстрації місця проживання у ній, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також суд враховує, що відповідач за законом звільнений від сплати судового збору.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування квартирою №10 в будинку №6 про проїзду ОСОБА_8 в м. Житомирі

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 16.01.2019 року.

Суддя: С.М. Полонець