Справа № 462/6512/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Пилип`юк Г.М.

за участю секретаря судового засідання Зубрицької О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 38 678 грн. 64 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона працювала комплектувальником виробів 3 розряду у відповідача. 30.10.2018 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням. Вказує, що у день звільнення з нею не було проведено остаточного розрахунку. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.06.2019 року №462/2276/19 стягнуто з відповідача на користь позивача 14 907 грн. 02 коп. заборгованості по заробітній платі без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. Заборгованість по заробітній платі на підставі зазначеного рішення позивачу була виплачена 30.09.2019 року. З огляду на вказане просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за вказаний період, зазначаючи, що згідно довідки №266 його середньоденна зарплата становить 167,44 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.10.2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача відзиву не надходило. Надійшла заява від представника відповідача, у якій він зазначає, що середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку складає 35497, 28 грн.

Підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не вбачається.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, копією трудової книжки позивача стверджується, що позивач працювала комплектувальником виробів 3 розряду у відповідача. 30.10.2018 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.06.2019 року №462/2276/19 стягнуто з відповідача на користь позивача 14 907 грн. 02 коп. заборгованості по заробітній платі без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Поточною випискою від 09.10.2019 року стверджується, що 30.09.2019 року відповідачем на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14.06.2019 року позивачу було перераховано заборгованість по заробітній платі у розмірі 14 907,02 грн. Згідно платіжного доручення № 1231 кошти перераховано 03.09.2019 року.

Відповідно до ст.117КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України.

Довідкою № 368 від 12.11..2019 року стверджується, що середньоденна заробітна плата позивача становить 167,44 грн.

З огляду на вказане суд приймає покликання відповідача про те, що затримка здійснення розрахунків по заробітній платі з позивачем складає 212 робочих днів, а саме з 30.10.2018 року по 04.09.2019 року (перерахунок зарплати ВДВС). Вказана обставина підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином для розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відтак, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунків частково знайшла своє підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 35 497,28 грн.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, згідно76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов слід задовільнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 35497,28 грн.

Крім вказаного, відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави слід стягнути з відповідача відповідний розмір судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд ,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» (, адреса: 79040, м. Львів, вул. Патона, буд. 1) на користь ОСОБА_1 35497,28 (тридцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 28 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Відповідно до вимог п.п. 15.5.Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА», , знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Патона, 1.

Суддя: Г.М. Пилип`юк

Оригінал рішення.