ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5091/19 Справа № 216/2914/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в режимі відео конференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2019 року, яке постановлено суддею Бутенко М.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 12 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 05 квітня 2008 року він з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі та у період шлюбу в них народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За взаємною згодою з відповідачем дочку з пологового будинку він забрав до себе, у догляді за дитиною йому допомагала няня. З вересня 2010 року шлюбно-сімейні відносини між ним і відповідачем припинились остаточно, а рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2011 року шлюб між ними було розірвано.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 22 березня 2011 року було задоволено позов ОСОБА_1 та визначено місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 разом з ним.

В квітні 2011 року відповідач звернулась до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з заявою про визначення способу її участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , за результатами розгляду якої, рішенням виконкому від 20 квітня 2011 року № 201, було визначено порядок зустрічей ОСОБА_2 з малолітньою дочкою до досягнення нею трьох років.

Однак, маючи можливість безперешкодно спілкуватись зі своєю дочкою, відповідач від своїх обов`язків матері та від участі у вихованні дитини самоухилилась.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2011 року з відповідача було стягнуто на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 09 серпня 2011 року. З початку 2012 року відповідачці було відомо про це рішення суду, однак вона його свідомо ігнорує та не виконує.

У березні 2012 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради було розглянуто його питання щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 . Під час засідання вказаної Комісії ОСОБА_2 заявила, що має намір брати участь у вихованні дитини, комісія взяла до уваги таку заяву відповідача й визнала недоцільним позбавляти її батьківських прав. Після засідання комісії ОСОБА_2 взагалі зникла, не виходила на зв`язок і не приїжджала до дочки. Він неодноразово хотів поїхати з дитиною за кордон на оздоровлення, однак не міг знайти відповідача для отримання від неї дозволу, оскільки остання за місцем своєї реєстрації не проживає, фактичне місце її проживання невідоме, а на телефонні дзвінки вона не відповідає.

Позивач зауважує на тому, що протягом останніх двох років відповідач не зверталась до виконкому Саксаганської районної у місті ради з приводу встановлення нового або продовження порядку її зустрічей з дочкою, визначеного вказаним рішенням виконкому. За минулі роки з боку ОСОБА_2 не було жодного випадку прояви уваги до дитини, зустрічей з нею, надання будь-якої допомоги та участі у вихованні дитини.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно їхньої дочки, у лютому 2014 року він знову звернувся до виконкому Саксаганської районної у місті ради з приводу позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини виконкому Саксаганської районної у місті ради від 25 березня 2014 року № 51 визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного вище, у зв`язку із свідомим невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків, позивач просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року позовні вимоги позивача задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення останньої батьківських прав відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07 жовтня 2015 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14 вересня 2016 року ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року та рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, не враховано, що проживання дочки разом з позивачем було обумовлено тим, що він мав значно кращій матеріальний стан, ніж вона, після народження дочки позивач мешкати разом з нею не бажав, оскільки вже на той час проживав разом з теперішньою його дружиною, а відповідач не мала матеріальної можливості забезпечувати дитину. Натомість, згодом дочка періодично проживала з нею.

Відповідачка зауважує, що висновок суду першої інстанції про нерегулярну сплату нею аліментів, не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки нерегулярна сплата аліментів та наявність заборгованості по їх сплаті були обумовлені відсутністю у відповідача певний період часу грошових коштів, натомість, із поліпшенням її матеріального становища значна частина заборгованості була нею погашена та наразі, маючи постійну роботу, відповідачка виконує свої обов`язки щодо сплати аліментів.

Відповідачка зауважує на тому, що позивач по справі навмисне чинить їх перешкоди у спілкуванні з дочкою, нею були надані Акти про те, що вона приходила на зустрічі з дочкою, які були визначені виконкомом Саксаганської районної у місті ради, до будинку позивача, однак ні позивача, ні дочки дома не було, та вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про неналежність цих Актів в якості доказів, а натомість прийняв як допустимий доказ Акти осіб, які здійснювали будівельні роботи поблизу будинку позивача та які зазначили, що знаючи відповідача візуально, вони не бачили її біля домоволодіння позивача.

Відповідачка вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв як доказ по справі, висновок старшого оперуповноваженого Саксаганського РВ КМУ ГУМВ України в Дніпропетровській області про невиконання нею рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради щодо зустрічей з дочкою, оскільки вказана особа не є повноважною особою щодо складання таких висновків.

Також відповідачка вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв, як доказ по справі, Акт обстеження житлово-побутових умов позивача від 04.11.2013 року та лист служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 04.11.2013 року № 18/14-3499, оскільки вказані Акт та лист стосувалися питання доцільності усиновлення їх з позивачем дочки теперішньою дружиною позивача.

Відповідачка вважає порушенням прав дитини факт позбавлення її батьківських прав відносно дочки, не бажає щоб її позбавляли батьківських прав та наполягає на тому, що вона надає матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді аліментів, цікавилась життям дочки у позивача шляхом листування та намагалась зустрітися з дочкою, направляла позивачеві одяг та іграшки для дитини, однак він їх не отримував.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач та його представник просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - залишити без задоволення посилаючись на об`єктивність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 , в режимі відеоконференції, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гронь М.А., в режимі відеоконференції, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Морозова Є.Є., які, кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представника Виконавчого комітету Саксаганського районної в місті ради - Сироватка І.В., яка заперечувала проти апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 05 квітня 2008 року до 17 січня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі (т. 1 а. с. 9).

У період шлюбу в сторін народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а. с. 8).

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2011 року задоволено позов ОСОБА_1 та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком (т. 1 а. с. 10-11).

Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 щодо її участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 » від 20 квітня 2011 року № 201 було визначено порядок зустрічей відповідача зі своєю малолітньою дочкою до досягнення нею трьох років: щосуботи чи щонеділі з 16.00 год. до 19.00 год. в присутності батька та під час святкування днів народження дитини з 16.00 год. до 18.00 год. (т. 1 а. с. 12).

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2011 року позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 09 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. (т. 1 а. с. 13).

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав було відмовлено з тих підстав, що в судовому засіданні не встановлено підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачених статтею 164 СК України, а визначення місця проживання дитини з батьком не є достатньою підставою для позбавлення батьківських прав матері (т.1 а. с. 82).

З 02 вересня 2011 року ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (том 2 а. с. 153).

Актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 від 07 лютого 2012 року за адресою: АДРЕСА_2 , комісією служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради встановлено, що для малолітньої дитини створено всі належні умови для виховання, розвитку та проживання; батько старанно виконує свої батьківські обов`язки (том 3 а. с. 49).

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 14 лютого 2012 року № 1, остання вважає за доцільне визначити умови проживання та забезпечення малолітньої ОСОБА_3 , яка мешкає разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , - відмінними.

За змістом цього висновку малолітня ОСОБА_3 з моменту народження проживає разом з батьком, який повністю займається її вихованням та утриманням. Рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 щодо її участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 » від 20 квітня 2011 року № 201 матері дитини визначено порядок зустрічей з малолітньою дочкою щосуботи та щонеділі з 16.00 до 19.00 години в присутності батька, але ОСОБА_2 відвідує дитину вибірково, а саме - вкрай рідко (згідно з актами про невідвідування матір`ю дитини, завіреними підписом і печаткою голови вуличного комітету № 21). 07 лютого 2012 року здійснено комісійне обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт і встановлено, що для відповідного вікового розвитку, виховання та проживання дитини створено всі належні умови. На підставі наданих довідок та пояснень встановлено, що батько дитини сумлінно виконує свої батьківські обов`язки (том 3 а. с. 52).

Згідно із висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 13 березня 2012 року № 4, комісія вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини, ОСОБА_3 За змістом цього висновку комісія з питань захисту прав дитини встановила, що малолітня ОСОБА_3 з моменту народження проживає разом з батьком, який повністю займається її вихованням та утриманням. Рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 щодо її участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 » від 20 квітня 2011 року № 201 матері дитини було визначено порядок зустрічей з малолітньою дочкою. У засіданні комісії ОСОБА_2 пояснила, що має намір брати участь у вихованні своєї малолітньої дочки та надала довідки з місця роботи, письмові пояснення, характеристики (том 1 а. с. 33).

Листом Саксаганської районної у місті ради від 28 квітня 2012 року № 19/26-1473 ОСОБА_2 було роз`яснено положення чинного законодавства про наслідки ухилення того з батьків, з ким проживає дитина, від виконання рішення органу опіки та піклування, а саме про право другого батька звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні (том 3 а. с. 48).

Згідно Акту від 17 вересня 2011 року, складеного відповідачкою ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 17 вересня 2011 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_2 прийшла для зустрічі з дочкою ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_2 . У зазначений час двері ніхто не відчинив. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 була позбавлена можливості побачити дочку в час, установлений рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 20 квітня 2011 року № 201, а саме щосуботи та щонеділі з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у присутності батька (том 3, а. с. 54). Аналогічні обставини містяться в актах від 29 вересня 2011 року, 01 жовтня 2011 року, 09 жовтня 2011 року, 15 жовтня 2011 року, 16 жовтня 2011 року, 22 жовтня 2011 року, 23 жовтня 2011 року, 29 жовтня 2011 року, 30 жовтня 2011 року, 05 листопада 2011 року, 06 листопада 2011 року, 18 лютого 2012 року, 26 лютого 2012 року, 03 березня 2012 року. (том 3 а. с. 55-76).

Відповідно до акту від 31 грудня 2011 року, складеного ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , підписи яких засвідчені головою вуличного комітету № 21 ОСОБА_11 , останні проводили будівельні роботи фасадної частини домоволодіння АДРЕСА_2 і знаходились у період часу з 11.00 год до 19.30 год. біля входу на територію вказаного домоволодіння. ОСОБА_2 , яка відома їм візуально, біля парадної частини домоволодіння не знаходилась, у домоволодіння не входила та не виходила (том 3 а. с. 81). Аналогічні обставини містяться в актах від 03 грудня 2011 року, 04 грудня 2011 року, 10 грудня 2011 року, 11 грудня 2011 року, 17 грудня 2011 року, 18 грудня 2011 року, 24 грудня 2011 року, 25 грудня 2011 року, 01 січня 2012 року, 07 січня 2012 року, 08 січня 2012 року, 14 січня 2012 року, 15 січня 2012 року, 21 січня 2012 року, 22 січня 2012 року, 28 січня 2012 року, 29 січня 2012 року, 04 лютого 2012 року, 05 лютого 2012 року містяться в матеріалах справи (том 3 а. с. 82-100).

Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 2 від 04 листопада 2013 року, комісія служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради дійшла висновку, що малолітня дитина забезпечена всім необхідним. Батько та його нинішня дружина ОСОБА_5 приділяють значну увагу вихованню та розвитку малолітньої ОСОБА_3 . Дитина утримується в дуже добрих умовах, її вихованням і забезпеченням займається виключно батько та ОСОБА_5 Участі матері ОСОБА_2 у вихованні дитини не прослідковується. Останній раз наявні відомості про матір понад рік. Мати вихованням дитини не займається, матеріально не утримує, життям і здоров`ям не цікавиться (т. 3 а. с. 101).

24 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради з проханням надати йому допомогу в зборі документів на позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки, ОСОБА_12 , у зв`язку з невиконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків, а саме відсутністю з її боку жодної уваги до дитини, зустрічей з нею та виховання, будь-якої допомоги, цікавості до життя й здоров`я її дочки, простого жіночого материнського тепла до дитини (том 1 а. с. 34).

Із Акту, складеного 27 лютого 2014 року о 10 год. 20 хв. начальником служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Сироваткою І.В. та завідуючою сектором з питань опіки та піклування служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Козачук Л.В., вбачається, що ОСОБА_2 категорично відмовилась від надання письмових пояснень щодо виконання або невиконання нею батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що надавати будь-які письмові пояснення їй заборонено адвокатом. Під час зустрічі, яку було проведено з метою ознайомлення з текстом заяви батька дитини про надання службою у справах дітей допомоги в зборі документів на позбавлення матері батьківських прав, ОСОБА_2 було надано роз`яснення про необхідність надання такої інформації, оскільки питання буде винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини для надання висновку. ОСОБА_2 пообіцяла надати докази про те, що вона надсилала подарунки й одяг своїй дочці та в день народження намагалась провідати дитину в приватному дитячому закладі, а також повідомила про те, що до суду й органів місцевого самоврядування не зверталась з 2012 року, тобто з того часу, коли батьком дитини порушувалось це питання (том 1 а. с. 35).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 25 березня 2014 року № 6 на питання членів комісії ОСОБА_2 відповіла, що останній раз вона бачила дочку два роки тому, оскільки ОСОБА_1 перешкоджав їй зустрічатись з дитиною (том 1 а. с. 37-39).

Згідно із висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 25 березня 2014 року № 51, остання вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки, ОСОБА_3 . За змістом цього висновку комісія з питань захисту прав дитини встановила, що рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 щодо її участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3 » від 20 квітня 2011 року № 201 матері дитини було визначено порядок зустрічей з дитиною до досягнення нею трьох років. Протягом останніх двох років, з моменту досягнення дитиною трьох років 29 квітня 2012 року до теперішнього часу, ОСОБА_2 не зверталась до виконкому Саксаганської районної у місті ради щодо встановлення нового або продовження визначеного порядку її зустрічей з ОСОБА_8 . Службою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради з ОСОБА_2 проведено роз`яснювально-профілактичну бесіду. Мати дівчинки категорично відмовилась від надання письмових пояснень щодо виконання або невиконання нею батьківських обов`язків відносно своєї дочки (том 1 а. с. 14).

Листом виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 23 липня 2014 року № 19/31-2718 ОСОБА_2 було повідомлено про те, що 28 квітня 2012 року, на підставі її заяви до виконкому, службою у справах дітей здійснено вихід за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 , з метою встановлення факту перешкоджання батьком дитини зустрічі з матір`ю. Однак за вказаною адресою ОСОБА_2 не було. Вдома був тільки батько дівчинки, ОСОБА_1 , разом зі своєю дочкою (том 1 а. с. 147-148).

Згідно із Актом від 13 жовтня 2014 року, складеним відповідачем ОСОБА_2 , її представником ОСОБА_13 , адвокатом Бабенком С.М., позивачем ОСОБА_1 , головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Масловою Н.М., 13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 заплановано проведення зустрічі з дочкою ОСОБА_8 . Оскільки, зі слів батька дитини, ОСОБА_1 , телеграму про заплановану зустріч він не отримував, 13 жовтня 2014 року о 09.30 год. дитини вдома не було. ОСОБА_2 порушено питання про визначення дати й часу зустрічі з малолітньою дочкою. ОСОБА_1 заявлено вимогу - перед зустріччю матері з дитинною, провести зустріч з метою консультації з психологом: дитини та кожного з батьків окремо. Зі слів батька, 13 жовтня 2014 року о 09.30 год. дитина знаходилась в дитячому садочку (том 1 а. с. 144-145).

Листом виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 24 листопада 2014 року № 19/31-4264 ОСОБА_2 було роз`яснено, що для вирішення питання про визначення способу її участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою їй необхідно надати до виконкому заяву та повний пакет документів, передбачений чинним законодавством (том 1 а. с. 149).

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2016 року було задоволено заяву ОСОБА_5 про усиновлення малолітньої ОСОБА_3 , оскільки рішенням Центрально-Міського районного суду від 14 квітня 2015 року ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , у зв`язку з чим Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області було видано відповідне свідоцтво про народження дитини, в якому її матір`ю зазначено ОСОБА_5 (том 2 а. с. 152).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення останньої батьківських прав відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07 жовтня 2015 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14 вересня 2016 року ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року та рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_13 на вказане рішення суду першої інстанції у справі за заявою ОСОБА_5 , заінтересовані особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради, Саксаганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , про усиновлення було зупинено до вирішення даного спору (том 3 а. с. 243).

Відповідно до листа Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 14 листопада 2016 року № 719, за наслідками проведення психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незалежна психологічна комісія дійшла висновку, що дитина відповідає віковим особливостям розвитку, фізично розвинена, має великий рівень пізнавальної активності, любить своїх батьків та має прив`язаність до всіх членів своєї родини, особливо до ОСОБА_5 , яку вважає матір`ю, що підтверджують результати психодіагностичних матеріалів. Дитина майже все своє свідоме життя проживала з батьком, ОСОБА_1 , і з півтора років з жінкою, яка замінила дівчинці матір - ОСОБА_5 , яку ОСОБА_14 називає та вважає своєю матір`ю. Своєї біологічної матері вона не пам`ятає (том 2 а. с. 216-222).

Довідкою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Лелетко А.А. від 03 квітня 2017 року № В/10/8033 встановлено, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами станом на 01 квітня 2017 року становить 45 633 грн 99 коп. (том 2 а. с. 244).

З листа старшого державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Сігай А.О. від 05 квітня 2018 року № 497 вбачається, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було розраховано заборгованість відповідача за аліментами, яка станом на 05 березня 2018 року склала 67 106 грн 86 коп. У зв`язку з тим, що борг зі сплати аліментів боржницею ОСОБА_2 перевищив три та шість місяців, державним виконавцем було внесено відомості до Єдиного реєстру боржників і 23 лютого 2018 року винесено такі постанови: про тимчасове обмеження боржника у праві полювання; про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії. Копії цих постанов були направлені сторонам до відома та виконання.

06 березня 2018 року на розрахунковий рахунок виконавчої служби надійшли грошові кошти від боржниці ОСОБА_2 в розмірі 67 106 грн 86 коп. у рахунок погашення заборгованості на користь ОСОБА_1 У зв`язку з цим державним виконавцем було виключено боржницю ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників і 06 березня 2018 року винесено відповідні постанови про припинення тимчасових обмежень боржника у вказаних правах, копії яких були направлені сторонам до відома та виконання (том 3 а. с. 146-163).

За результатами засідання міської (незалежної) міжсекторальної психологічної комісії від 21 березня 2018 року, провівши психодіагностичне обстеження родини позивача, остання дійшла висновку що у родині на даний час склалися теплі, доброзичливі, люблячі взаємостосунки: ОСОБА_14 з прихильністю та любов`ю ставиться до батька та ОСОБА_15 , до молодшого брата ОСОБА_16 . Батьки надають ОСОБА_4 необхідну любов, увагу та підтримку, приділяють достатньо уваги навчанню та вихованню дівчинки, забезпечують умови для розвитку дитини. Обидва дорослих подружжя мають власні риси характеру, а саме: активність, практичність, раціоналізм, оптимістичність, товариськість, сенситивність (чутливість), а також батьківські установки, такі як: підтримання емоційного контакту з дитиною, дотримання рівності, заохочення до спілкування та обговорення проблем, створення для дитини безпечного простору, уникання надмірної опіки й надмірного тиску, прагнення прищеплювати дитині повагу до батьків. Такі особливості характеру та батьківських установок сприяють нормальному вихованню й розвитку дитини.

При цьому за результатами вказаного психологічного дослідження малолітньої ОСОБА_4 : головним у родині дівчина відчуває батька, а більшу емоційну близькість має до матері, якою вважає дружину позивача - ОСОБА_5 Близькими та значущими для ОСОБА_4 є батько, матір, ОСОБА_5 , і молодший брат ОСОБА_17 , з якими в дівчинки гарні взаємостосунки. ОСОБА_14 сприймає як матір - ОСОБА_5 , як надію та опору, задоволена станом спокою та захисту, визнає її як авторитетну, значиму людину, емоційно залежить від неї (том 3 а. с. 164-166).

З 2009 року ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною, ОСОБА_5 , дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За час проживання всі члени сім`ї зарекомендували себе виключно позитивно (том 3 а. с. 42, 43, 104).

Згідно із характеристикою, наданою 03 березня 2017 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_19 , ОСОБА_20 з двох років до цього часу відвідує приватний заклад «Денний догляд за дітьми». Дитина виховується в повній сім`ї, ОСОБА_5 вважає своєю матір`ю, ставиться до неї з повагою та ніжністю. Батьки завжди в повній мірі брали активну участь у житті дитини, створюючи умови для її розвитку (том 2 а. с. 147).

Відповідно до характеристики учениці 1-А класу КЗСШ І-ІІІ ступенів № 4 ОСОБА_3 , 2009 року народження, остання зарекомендувала себе як старанна та працьовита учениця. У спілкуванні з вчителями й старшими людьми дівчинка чемна та вихована, завжди охайна зовні. Батьки приділяють належну увагу вихованню дочки, відкликаються на прохання класного керівника, регулярно відвідують школу (том 2 а. с. 148).

За змістом довідки лікаря комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» Дніпропетровської обласної ради від 22 лютого 2014 року ОСОБА_20 спостерігається лікарем-педіатром, під час відвідування та огляду дитини присутні її батько, ОСОБА_1 , і його дружина, ОСОБА_5 (том 3 а. с. 106).

Також судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 по справі виключно позитивно зарекомендувала себе за місцем навчання в Криворізькому факультеті ДВНЗ «Запорізький національний університет», місцями роботи в магазині «Фемен Фарс» і ПАТ «Актабанк», а також місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 (том 1 а. с. 107, 108, 110, 111; том 3 а. с. 36, 46).

Відповідно до довідок обласного комунального закладу «Психоневрологічний диспансер м. Кривого Рогу» від 28 вересня 2011 року № 2209 та від 22 серпня 2014 року № 5442 відповідачка ОСОБА_2 на диспансерному обліку в цьому закладі не перебуває та за медичною допомогою не зверталась (том 1 а. с. 113; том 3 а. с. 37).

Згідно довідки Асоціації «Українська фінансова асоціація» від 18 вересня 2014 року № 102 з 01 вересня 2014 року відповідачка ОСОБА_2 працювала в указаній асоціації в м. Києві (том 1 а. с. 109).

Пред`являючи позов до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав, позивач посилався на те, що остання свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дочки та самоусунулась від їх виконання.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених у судовому засіданні обставин позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав буде здійснено згідно із законом і таке втручання в даному випадку буде виправданим та пропорційним, оскільки здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо.

Пунктами 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно із статтею 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дітей (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

З урахуванням наведених вище норм Закону, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем по справі не надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між матір`ю та дитиною і будуть відповідати інтересам останнього, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, з моменту народження дочка сторін по справі ОСОБА_20 проживала разом з батьком, з вересня 2009 року дитина періодично мешкала з матір`ю та батьком, а з вересня 2010 року до цього часу дитина постійно проживає разом з батьком.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_2 виключно позитивно зарекомендувала себе за місцем навчання в Криворізькому факультеті ДВНЗ «Запорізький національний університет», місцями роботи в магазині «Фемен Фарс» і ПАТ «Актабанк», а також місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 (том 1 а. с. 107, 108, 110, 111; том 3 а. с. 36, 46), на диспансерному обліку в комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер м. Кривого Рогу» не перебуває та за медичною допомогою не зверталась (том 1 а. с. 113; том 3 а. с. 37).

Відповідач по справі проживає в м. Фастові Київської області, де і працює до теперішнього часу, що підтверджується листом ПАТ АБ «Укргазбанк» від 17 грудня 2018 року № 10112/24467/2018 відповідно до якого відповідачка ОСОБА_2 , з державною реєстрацією місця проживання: АДРЕСА_4 , працює в банку на посаді головного фахівця відділу помічників, референтів та секретарів управління забезпечення документообігу та роботи керівництва департаменту господарського забезпечення.

Обґрунтовуючи доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд першої інстанції посилався на те, що при вирішенні судом питання щодо місця проживання дитини відповідач не заперечувала проти визначення місця проживання її малолітньої дочки разом з батьком, при цьому колегія суддів вважає помилковим таке посилання суду першої інстанції, оскільки сам по собі факт визнання відповідачем позову про визначення місця проживання їх з позивачем малолітньої дочки разом з батьком не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав та доведенням факту ухилення від виховання дитини. Крім того слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а відповідно до ст. 161 СК України, місце проживання дитини може бути визначено будь з ким із батьків, що не є достатньою правовою підставою для звільнення одного із батьків батьківських прав.

Не доводять факт ухилення відповідачки від виховання дитини ті обставини, що аліменти відповідачка сплачує нерегулярно та мала заборгованість за тривалий період, оскільки відповідачкою по справі було погашено заборгованість, при цьому висновок суду першої інстанції про сплату заборгованості лише після винесення державним виконавцем постанов про обмеження відповідача в певних правах, колегія суддів вважає помилковим та таким, що не підтверджений належними доказами по справі. Крім того, наявність заборгованості по сплаті аліментів, яка в подальшому була погашена відповідачкою, не є достатньою правовою підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав та не свідчить про винну поведінку відповідачки, яка пояснила, що у зв`язку з відсутністю роботи, не мала матеріальної можливості сплачувати аліменти, проте коли в неї така можливість виникла та вона працевлаштувалась, відповідача сплатила заборгованість по аліментам та продовжує їх сплачувати. Зазначені посилання відповідачки не спростовані матеріалами справи.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, дитина мешкає в повній сім`ї, де вона забезпечена всім необхідним для повноцінного виховання й відповідного вікового розвитку, отримує необхідну любов, увагу та підтримку, відчуває емоційний і психологічний комфорт. У родині позивача склалися теплі, доброзичливі, люблячі взаємостосунки. Справжньою матір`ю дитина сприймає та вважає дружину позивача, ОСОБА_5 , любить її, має до неї емоційну близькість та особливу прив`язаність, сприймає її як надію та опору, задоволена станом спокою та захисту, визнає її як авторитетну й значиму людину, емоційно залежить від неї, ставиться до неї з повагою та ніжністю. ОСОБА_5 , в свою чергу, має намір усиновити дитину. Натомість, своєї біологічної матері дитина взагалі не пам`ятає.

Однак, вказані вище обставини не свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини та не свідчать про те, що в її діях є винна поведінка щодо власної дочки. Крім того, як вачається із пояснень позивача та його представника, наданих при розгляді справи судом першої інстанції, відповідач в травні 2017 року мала зустріч з дочкою та спілкувалась з нею, що свідчить про те, що дитині відомо про існування біологічної матері.

Крім того, відповідачкою надано копії фіскальних чеків, описів вкладень до бандеролей, повідомлень про грошові перекази (аліменти) і листів до позивача щодо надання інформації про потреби дитини та можливість зустрічей і спілкування з нею, які відповідачка надсилала позивачеві протягом 2012-2014 років та які позивач не отримував.

При цьому, посилання позивача на те, що він не знав про їх надходження, не свідчать про винну поведінку відповідачки відносно малолітньої дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а свідчать про те, що відповідачка має бажання приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, однак з наведених вище обставин була позбавлена такої можливості.

Посилання суду першої інстанції на те, що за наявності рішення виконкому від 20 квітня 2011 року № 201, яким було визначено порядок зустрічей матері з дитиною до 29 квітня 2012 року, відповідач не користувалась можливістю систематичних побачень і регулярного спілкування з дочкою, яке є неодмінним елементом належного (повноцінного) розвитку й виховання дитини, а відвідувала її вкрай рідко також не може бути визнано колегією суддів достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відностно її малолітньої дитини, оскільки заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача відповідачка посилається на те, що позивач чинив їй перешкоди у спілкуванні з дочкою.

Як вбачається із матеріалів справи, факт того, що відповідач цікавилась життям дочки підтверджується самим рішенням виконкому від 20 квітня 2011 року № 201, яким було визначено порядок зустрічей матері з дитиною до 29 квітня 2012 року, під час засідань комісії з питань захисту прав дитини відповідач зазначала про свій намір брати участь у вихованні дочки.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, Листом виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 23 липня 2014 року № 19/31-2718 ОСОБА_2 було повідомлено про те, що 28 квітня 2012 року, на підставі її заяви до виконкому, службою у справах дітей здійснено вихід за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 , з метою встановлення факту перешкоджання батьком дитини зустрічі з матір`ю.

Крім того, згідно Акту від 13 жовтня 2014 року, складеного відповідачем ОСОБА_2 , її представником ОСОБА_13 , адвокатом Бабенком С.М., позивачем ОСОБА_1 та головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Масловою Н.М., 13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 заплановано проведення зустрічі з дочкою ОСОБА_8 . Оскільки, зі слів батька дитини, ОСОБА_1 , телеграму про заплановану зустріч він не отримував, 13 жовтня 2014 року о 09.30 год. дитини вдома не було. ОСОБА_2 порушено питання про визначення дати й часу зустрічі з малолітньою дочкою. ОСОБА_1 заявлено вимогу - перед зустріччю матері з дитинною, провести зустріч з метою консультації з психологом: дитини та кожного з батьків окремо. Зі слів батька, 13 жовтня 2014 року о 09.30 год. дитина знаходилась в дитячому садочку (том 1 а. с. 144-145).

Наведені вище обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що відповідач намагалась побачити дитину що свідчить про її інтерес до дитини та бажання приймати участь у її вихованні.

Крім того, на підтвердження обставин своєї участі у вихованні та утриманні дитини відповідачем надано копії фіскальних чеків, описів вкладень до бандеролей, повідомлень про грошові перекази (аліменти) і листів до позивача щодо надання інформації про потреби дитини та можливість зустрічей і спілкування з нею, які відповідач надсилала позивачеві протягом 2012-2014 років, які колегія суддів вважає належними та допустимим доказами проявлення відповідачем інтересу до дочки (том 1 а. с. 88-105).

При цьому факт неотримання позивачем зазначених поштових відправленнь, які направлялись позивачем за місцем проживання позивача з дочкою, не може свідчити про навмисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських прав.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового виснову про те, що відповідач по справі свідомо нехтувала своїми батьківськими правами, оскільки матеріалами справи втановлено, що відповідачка, хоча і не регулярно, надає матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді аліментів, цікавилась життям дочки у позивача шляхом листування та намагалась зустрітися з дочкою, направляла позивачеві одяг та іграшки для дитини, цікавилась здоров`ям дочки, що підтверджується листом обласного комунального закладу «Криворізький шкіро-венерологічний диспансер» від 17 жовтня 2014 року № 326 на запит ОСОБА_2 від 29 вересня 2014 року, згідно якого останню було повідомлено про те, що за медичною документацією за останні три роки дитина, ОСОБА_3 , на «Д» обліку в закладі не перебуває та на прийом до лікаря не зверталась (т.1 а. с.146).

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (абз. 2 п. 18 вищезгаданої Постанови).

Вирішуючи даний спір колегією суддів враховується, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (стаття 166 СК України), що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, натомість відповідач ОСОБА_2 , на думку колегії суддів, довела, що в її діях відсутня винна поведінка щодо власної дочки та довела, що її поведінка відносно дочки змінюється в кращу сторону.

При цьому колегія суддів не погоджуться з висновком органу опіки та піклування від 25 березня 2014 року № 51 про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки вказаний виснговок є недостатньо обґрунтованим і мотивованим, так як не містить висновків про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини. Колегія суддів вважає, що саме по собі посилання у зазначеному висновку на незвернення відповідачки до виконавчого комітету з заявою про визначення порядку зустрічей матері з дитиною після спливу дії попереднього рішення виконкому про визначення такого порядку в достатній мірі не свідчить про невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на відсутність у вказаному висновку даних, які об`єктивно характеризують особу відповідачки, умови та спосіб її життя та ставлення відповідачки до порушеного питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Колегія суддів критично оцінює прийняті до уваги судом першої інстанції, з точки допустимості доказів, і не бере до уваги акти, які складені будівниками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , та підписи яких засвідчені головою вуличного комітету № 21 ОСОБА_11 , в яких останні вказали, що в дні, зазначені в актах, вони проводили будівельні роботи фасадної частини домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , яка відома їм візуально, біля парадної частини домоволодіння не бачили, у домоволодіння остання не входила та не виходила (том 3 а.с.82-100), оскільки зазначені в них факти того, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не бачили біля будинку нібито відомої їм візуально відповідачки ОСОБА_2 , не можуть бути належним та допустимим доказом по справі, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначені особи, які протягом тривалого часу проводили будівельні роботи у зазначеному вище домоволодінні, знали візуально відповідачку, зважаючи на те, що відповідачка в зазначеному будинку не мешкала.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги та поставив під сумнів, як доказ, акти, скаладені відповідачкою ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що відповідачка приходила у зазначені в актах дні для зустрічі з дочкою ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_2 , однак у зазначений час двері ніхто не відчинив, оскільки зазначенні акти складені за участі свідків.

На підставі наведного вище, зважаючи на те, що відповідачка вважає порушенням прав дитини факт позбавлення її батьківських прав відносно дочки, не бажає щоб її позбавляли батьківських прав та наполягає на тому, що вона надає матеріальну допомогу на утримання дитини у вигляді аліментів, цікавилась життям дочки у позивача шляхом листування та намагалась зустрітися з дочкою, направляла позивачеві одяг та іграшки для дитини, однак він їх не отримував, тому апеляційна скарга відповідачки підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимо позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки, на думку колегії суддів, позивачем по праві не доведено належними та допустимими доказами винної поведінки позивача та свідомого нехтування відповідачкою своїми обов`язками, позивачем не доведено того, що спілкування відповідачки з дочкою в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої.

При цьому слід зауважити, що відповідач по справі має бажання піклуватися про дочку, проявляти турботу та брати участь у її вихованні, а характер взаємовідносин колишнього подружжя, не можуть вважатися достатніми та визначальними для позбавлення батьківських прав.

Будь-яких доказів наявності виключних обставин позбавлення батьківських права відповідача ОСОБА_2 суду не надано.

На думку колегії суддів, відповідач по справі ОСОБА_2 вживає всіх мір задля можливості участі у вихованні дочки, в зв`язку з виникненням неприязних відносин між сторонамипозивач, на думку колегії суддів, чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дочкою, даних про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо власної дочки, матеріали справи не містять.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, відповідач надсилала позивачу ОСОБА_1 на утримання дочки поштові відправлення з одягом, іграшками, книгами для дочки у 2012-2013 роках та 2014 році, направляла листи щодо мирної домовленості з позивачем щодо зустрічі з дитиною, оскільки, вважала, що суперечки негативно впливають на дитину (том 1 а. с. 88-90, 92-95, 97-98, 101-103).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи відповідачка просила згоди позивача на оздоровлення дитини або ж пропонувала надати останньому матеріальну допомогу на оздоровлення дитини у випадку його відмови в наданні згоди (том 1 а. с. 99-105).

Колегія суддів вважає, що в даному випадку малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не може бути допитана в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції з метою з`ясування її ставлення до наявного між батьками спору, оскільки, дитина пережила стрес після того, як дізналась про біологічну матір, та надання нею пояснень з цього приводу може ще більше зашкодити її психологічному стану. При цьому в матеріалах справи наявне психологічне дослідження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого вона сприймає ОСОБА_5 , дружину позивача, як матір, та не може надати об`єктивної оцінки стосовно предмету спору.

На думку колегії суддів, той факт, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тривалий час не знала про існування біологічної матері, свідчить про те, що батько - позивач по справі, не створив умов, за яких дитина мала бути обізнана, що в неї, окрім ОСОБА_5 є інша, біологічна мати - відповідачка ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами (письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків).

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За приписами ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про її ухилення від виховання своєї дочки, висновки суду першої інстанції про ухилення відповідачки про від виконання своїх батьківських обов`язків є передчасними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, що заборонено законом.

Висновок суду першої інстанції про те, що позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде відповідати найкращим інтересам дитини є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу - позбавлення її батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недостатньо.

Разом з тим, у зв`язку з наявністю даного спору, колегія суддів вважає за необхідне попередити мати дитини про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_2 .

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно її малолітньої дочки у зв`язку з чим вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_2 .

Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дочки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: