ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Херсон

справа № 664/1039/17

провадження № 22-ц/819/227/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Вейтас І.В.,
Приходько Л.А.,
секретарКутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Бойко В.П. від 21 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_5, від імені якої діяв ОСОБА_7, звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 13 серпня 2010 року вона підписала у ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву №б/н на оформлення «дебетової особової картки». Без її згоди відповідачем було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 000,00 грн. на кредитну картку. 30 червня 2015 року о 23:29 год. було здійснено переказ суми в розмірі 7 985,45 грн. на її пенсійну картку НОМЕР_1 та 30 червня 2015 року о 23:29 год. та 23:37 год. відбулось списання із зазначеної картки у валюті російський рубль на невідомий їй рахунок двома транзакціями в сумі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн. 30 червня 2015 року вона перебувала вдома, жодних смс-повідомлень чи дзвінків від ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших невідомих осіб вона не отримувала. Дані операції вона виявила при вході до Приват24 (інтернет-банкінг) 22 липня 2015 року після того, як до неї надійшло смс-повідомлення від відповідача про необхідність внесення платежу на кредитну картку НОМЕР_2 в сумі 399,27 грн.. З цього приводу вона звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» та до правоохоронних органів. За наслідками розгляду звернення було відкрито кримінальне провадження та відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001833 від 31 липня 2015 року. Посилаючись на відсутність укладеного між нею та відповідачем кредитного договору, відсутність заборгованості по поверненню кредиту, сплати процентів та її обов'язку перед банком по поверненню знятої суми, та вважаючи дії відповідача щодо списання коштів протиправними, позивач просила суд: визнати дії відповідача щодо надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту та списання коштів у сумі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн. протиправними; розірвати договір, укладений 13 серпня 2010 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк»; заборонити ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати безпідставне зняття без її згоди грошових коштів з її рахунків; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути їй безпідставно стягнені кошти в сумі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн.

В подальшому представником позивача подано до суду заяву про зміну предмету позовних вимог. Так, в зазначеній заяві позивач просила суд: визнати дії відповідача щодо надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на «дебетову особову картку» та списання коштів у сумі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн. протиправними; визнати недійсним договір, укладений 13 серпня 2010 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», в частині надання ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитних коштів на її «дебетову особову картку» НОМЕР_2 в сумі 8 000,00 грн.; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» відшкодувати шкоду, заподіяну її майну, шляхом повернення стягнених коштів у сумі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн. (а.с.13,22).

Судовим рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 17 січня 2019 року зазначену заяву залишено без розгляду (а.с.102).

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду від 21 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також апелянт просив виключити з мотивувальної частини рішення встановлені судом першої інстанції непідтверджені факти вини ОСОБА_5 у сприянні несанкціонованому заволодінню невстановленими третіми особами коштами з її рахунків у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Письмових відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні докази, які достовірно встановлюють та підтверджують, що оспорювані транзакції на карткових рахунках відбулися внаслідок розголошення позивачем відомостей, які перебувають тільки у володінні власника карти. Позивач не вжила всіх заходів щодо нерозголошення конфіденційної інформації, нанесеної на платіжну картку, що і призвело до списання коштів.

Проте колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно анкети-заяви від 13 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та ОСОБА_5 було укладено договір № б/н про надання банківських послуг, згідно умов якого Банк надав відповідачу дебетову особисту картку ( а.с.6).

Звертаючись до суду з позовними вимогами ОСОБА_5 зазначала, що без її згоди відповідачем було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 000,00 грн. на кредитну картку. 30 червня 2015 року о 23:29 год. було здійснено переказ суми в розмірі 7 985,45 грн. на її пенсійну картку НОМЕР_1 та 30 червня 2015 року о 23:29 год. та 23:37 год. відбулось списання із зазначеної картки у валюті російський рубль на невідомий їй рахунок двома транзакціями в сумі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн. 30 червня 2015 року вона перебувала вдома, жодних смс-повідомлень чи дзвінків від ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших невідомих осіб вона не отримувала. Дані операції вона виявила при вході до Приват24 (інтернет-банкінг) 22 липня 2015 року після того, як до неї надійшло смс-повідомлення від відповідача про необхідність внесення платежу на кредитну картку НОМЕР_2 в сумі 399,27 грн.

Тобто, фактично позивач зазначала, що самостійно операції з коштами на її карткових рахунках вона не здійснювала, про проведення зазначених операцій їй нічого не було відомо, і відразу, як тільки вона дізналася про дані обставини, невідкладно звернулася з цього приводу до працівників Банку та правоохоронних органів.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у позивача в Банку дійсно був відкритий картковий рахунок - дебетова особиста картка. Станом на 30 червня 2015 року (списання грошових коштів) дебетова особиста картка позивача мала номер НОМЕР_3.

З наданої Банком виписки вбачається, що у позивачки станом на 30 червня 2015 року також було відкрито картковий рахунок - Картка Універсальна НОМЕР_2, з наданням кредитних коштів. Відомості, зазначені у виписці свідчать про те, що позивачка періодично користувалася зазначеною карткою, здійснювала купівлю товару та поповнювала дану картку. До 30 червня 2015 року кредитна заборгованість у позивачки за кредитною карткою відсутня. 30 червня 2015 року відбувся переказ із кредитної картки на свою картку НОМЕР_5 через Приват24 у загальному розмірі 8 022,31 грн., внаслідок чого залишок заборгованості по кредитній карті склав 7 985,45 грн.

Заперечуючи проти такого списання коштів позивач 30 липня 2015 року звернулася з відповідною заявою до Цюрупинського відділення ПриватБанку, Прокурора Цюрупинського району, Начальника Цюрупинського РВУ МВС України в Херсонській області, Начальника управління СБУ в Херсонській області (а.с.7). В даній заяві ОСОБА_5 повідомляла, що з її кредитної картки НОМЕР_4 30 червня 2015 року, в останню годину дії картки, без її згоди та відома було знято 7 985,45 грн. Про зазначений факт вона дізналася лише 22 липня 2015 року, отримавши смс-повідомлення від Банку про необхідність внесення платежу за кредитною карткою НОМЕР_4 в сумі 399,27 грн. Через додаток Приват24 вона вияснила, що через дану систему 30 червня 2015 року було здійснено переказ суми у розмірі 7 985,45 грн. на її пенсійну картку НОМЕР_5. В 23:29 год. та 23:37 год. Відбулося списання в рублях на невідомий рахунок з картки НОМЕР_5 двома транзакціями у розмірі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн. Сума в валюті транзакції - 14 999,66 рублів та 4 155,94 рублів. В цей день вона була вдома, пін-код карти нікому не повідомляла, картку та телефон не губила, дзвінків щодо банківських карток не отримувала, смс-повідомлення на її телефон з паролями для входу в Приват24 не надходили. Просила провести службове розслідування за вищезазначеними обставинами.

За заявою ОСОБА_5 31 липня 2015 року СВ Цюрупинського РВ УМВС за даним фактом розпочато кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001833 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України (а.с.8).

Службовими особами Банку також було проведено службове розслідування щодо списання грошових коштів з карткового рахунку позивачки.

За результатами службової перевірки, проведеної Банком, встановлено що 30 червня 2015 року о 23:29 год було здійснено переказ грошових коштів в сумі 8 022,31 грн. з кредитної картки - карта Універсальна НОМЕР_2, відкритої на ім'я ОСОБА_5, на свою карту НОМЕР_1 через Приват24. В подальшому, цього ж дня, грошові кошти з картки НОМЕР_1 були перераховані двома сумами і зняті з рахунку готівкою в терміналі м. Москва - о 23:37 год. - 6149,92 грн., о 23:39 год. - 1 703,95 грн. Транзакції були здійснені через платіжний сервіс сайту W.QIWI.RU двома транзакціями з IP адрес, які знаходяться в країні Швеції та Україні. Також Банком зазначено, що 30 червня 2015 року о 23:37 год. та о 23:38 год. було сформовано смс-повідомлення на підтвердження оплати 14 999,66 рублів та 4 155,93 рублів (а.с.34-36).

Згідно довідки, яка сформована в рамках кримінального провадження, у період часу з 23:00 годин 30 червня 2015 року по 02:00 годин 01 липня 2015 року надходження смс-повідомлення на абонентський номер НОМЕР_6 (номер телефону ОСОБА_5.) не виявлено (а.с.42).

Тобто, достовірних даних, які безспірно доводять, що ОСОБА_5 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, внаслідок чого відбулося списання грошових коштів з її карткових рахунків 30 червня 2015 року, матеріали справи не містять і апеляційним судом під час розгляду справи такі обставини не встановлено.

Посилання Банку на ту обставину, що позивач порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, є необґрунтованими, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження.

Так, Банк посилається на порушення ОСОБА_5 п.2.1.10. та п.1.1.5.13 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначається, що клієнт зобов'язаний вжити заходів щодо запобігання втрати (викрадання) Карт, ПІН-коду або інформації, нанесеної на Карту і магнітну смугу, або їх незаконне використання, повідомивши третій особі дані, нанесені на карту. Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування карти (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Проте відразу, як тільки стало відомо ОСОБА_5 про операції на її карткових рахунках 30 червня 2015 року, вона виконала вимоги закону та невідкладно повідомила Банк про платіжні операції, які нею не виконувалась.

Колегія суддів вважає, що судом не встановлено обставин, які безспірно доводять, що ОСОБА_5 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті та/або незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Проте, звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_5 фактично не погоджувалася з обставини щодо виникнення у неї кредитної заборгованості, яка виникла з 30 червня 2015 року внаслідок здійснення шахрайських операцій на її карткових рахунках невідомими особами.

Таким чином, заявлені нею позовні вимоги не можуть бути задоволені з підстав та обставин, зазначених у її позові. Так, вимога ОСОБА_5 щодо визнання дій відповідача по наданню кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту протиправними задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи свідчать та не заперечується самим позивачем, що їй було відкрито картковий рахунок - Картка Універсальна, з наданням кредитних коштів, ОСОБА_5 протягом значного проміжку часу періодично користувалася зазначеною карткою, здійснювала купівлю товару та поповнювала дану картку до моменту, коли не відбулося спірне списання коштів з кредитної карти. Тобто, користуючись наданими Банком послугами у вигляді відкриття карткового рахунку - Картка Універсальна з наданням кредитних коштів, позивач фактично погодилася з правилами та умовами Банку щодо надання та користуванням кредитними коштами.

Позовні вимоги ОСОБА_5 щодо визнання дій відповідача по списанню коштів у сумі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн. протиправними та заборони ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати безпідставне зняття без її згоди грошових коштів з її рахунків; зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути їй безпідставно стягнені кошти в сумі 6 149,92 грн. та 1 703,95 грн., також не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів стосовно того, що таке списання коштів відбулося саме з вини Банку, або внаслідок будь-який неправомірних дій відповідача.

Вимога позивача про розірвання договору, укладеного 13 серпня 2010 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», також є безпідставною, оскільки даний договір взагалі не є предметом розгляду даної справи.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб судового захисту своїх порушених прав та інтересів, що унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог із зазначених ОСОБА_5 підстав.

Оскільки судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини справи, які мають істотне значення для вирішення можливих позовних вимог, заявлених позивачем у інший спосіб, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 травня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про розірвання договору відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 08 квітня 2019 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: І.В.Вейтас

Л.А.Приходько