П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-4940 Головуючий у1-й інстанції - Залеська А. О.

Унікальний №373/1935/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (зараз - АТ КБ "ПриватБанк") звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 травня 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 31 липня 2018 року становить 80 408 грн. 26 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 588 грн. 85 коп., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 68 821 грн. 00 коп., пені у розмірі 693 грн. 25 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн., процентної складової штрафу у розмірі 3 805 грн. 16 коп. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2018 року у задоволенні позовних відмовлено за недоведеністю.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ "ПриватБанк" через свого представника, Литвиненко О. Л., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.105-109).

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач у встановлений судом строк не подала. Ухвала про відкриття апеляційного провадження отримана ОСОБА_4 07 березня 2019 року, про що свідчить наявне у розпорядженні суду повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.130).

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи за апеляційною скаргою АТ КБ "ПриватБанк" на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2018 року проводиться у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з наступного.

03 травня 2007 року відповідачем ОСОБА_4 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_4 остання підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Враховуючи, що за умовами заяви позичальника, остання разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, до суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Крім того, суду не надано доказів того, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 80 408 грн. 26 коп., враховуючи що згідно анкети-заяви, розмір кредитного ліміту визначено у розмірі 5 000 грн., а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 8 000 гривень.

Подані позивачем на підтвердження заявленого позову докази не узгоджуються із обставинами, викладеними у позовній заяві.

За таких обставин районний суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновки районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не в повній мірі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення ст. ст. 251, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що між сторонами укладений кредитний договір шляхом укладення договору приєднання. При цьому, відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорювала та частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, що свідчить про її згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Як вірно встановлено районним судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_4, підписуючи анкету-заяву від 03 травня 2007 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєдналась до договору приєднання та погодилась з його умовами (а.с.14-22).

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже в даному випадку Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У даній справі ОСОБА_4 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками 16 листопада 2018 року (а.с.95). Відзиву та заперечень проти позову відповідач у визначений судом строк не подала.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд наведеного не врахував, не звернув уваги, що відповідач не подавала заперечень проти позову, факту укладення кредитного договору не оспорювала. Крім того, з наданого позивачем розрахунку убачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість, користувалась кредитними коштами, тобто погоджувалась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Наведене свідчить про невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

За таких обставин підтверджена наданим суду розрахунком заборгованість по кредиту у розмірі 6 588 грн. 85 коп. (6583,07 + 5,78; а.с.68, звор.), яка мала статус простроченої станом на 30 червня 2015 року, підлягає стягненню з ОСОБА_4 відповідно до умов договору.

За правилом ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що розрахунок відсотків, комісії та пені здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

У даному випадку, як убачається з наявних у розпорядженні суду письмових доказів, строк кредитування закінчився 30 червня 2015 року, оскільки саме ця дата у наданому позивачем розрахунку є кінцевим терміном погашення отриманого кредиту.

З огляду на цю обставину правові підстави для стягнення заборгованості по сплаті відсотків та пені, нарахованих за період з 01 липня 2015 року до 31 липня 2018 року відсутні, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інші нарахування припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Такий правовий висновок викладений у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України апеляційний суд, з метою забезпечення однакового застосування норм матеріального права, вважає за необхідне врахувати при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

При вирішенні справи районний суд не звернув уваги на ці обставини та вищенаведений правовий висновок.

Отже позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягають до задоволення лише за період до 30 червня 2015 року.

У своєму розрахунку позивач визначив заборгованість за означений період: по процентам - у розмірі 928 грн. 89 коп.; по пені - 00 грн., заборгованість відсутня (а.с.68, зворот).

Оскільки заявлений до стягнення розмір штрафів не підкріплений розрахунком, а тому правильність його нарахування не може бути перевірена судом, правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення штрафу відсутні.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За правилом ч.2 ст. 376 ЦПК неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на встановлені апеляційним судом: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

У зв'язку з ухваленням нового рішення за правилом ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору сплачені за твердою мінімальною ставкою у загальному розмірі 4 405 грн. (1762 грн. + 2643 грн.; а.с.2; 117).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 травня 2007 року у розмірі 7 517 (сім тисяч п'ятсот сімнадцять) грн. 74 коп., з яких: 6 588 грн. 85 коп. - заборгованість за кредитом; 928 грн. 89 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, та 4 405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, а всього: 11 922 (одинадцять тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 74 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома