Справа № 487/8256/18
Провадження № 2/476/151/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Безкровної А.С.

позивачки ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

07.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є ученицею 5-Б класу Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №18.

Для координації дій батьків дітей даного класу, обміну та володіння інформацією, що стосується навчання, виховання та шкільного життя дітей, батьками створено відповідну групу в інтернет-додатку "Viber", в яку було запрошено і її. При вирішенні питання планування витрат на певні потреби класу, вона висловила думку стосовно їх завищення та можливості більш раціонального використання коштів, що підтримали і більшість батьків. Однак, відповідачка не погодилась з нею, почала вести себе агресивно, звинувачувати її у бажанні присвоїти фонд класу та стала намагатися виключити її з батьківського комітету. При цьому у групі батьківського комітету дітей ОСОБА_5 класу в інтернет-додатку "Viber" відповідачка дозволяла собі висловлюватися в її адресу наступним чином: "подарки пусть засунет себе в одно место", "сбить с Рожковой корону лопатой", "чтоб ей не скидываться на лечение позвоночника", "ткни себе в глаз", "со своими соплями", "ты уже доигралась!!!", "безголовая", "интеллект как у ракушки", "ты попутала берега", "ей уже нужно на Володарского", "ты не хочешь себе голову отсканировать", "ты как плесень, от которой надо избавиться", "сделай себе МРТ головного мозга, вылечись" та ін. 21.09.2018 року її видалено із вказаної співбесіди.

02.10.2018 року, відповідачка, дізнавшись, що її донька ОСОБА_4 зняла коротке семи секундне відео про клас, на якому була зафіксована і донька відповідачки, та виклала його в інтернет-мережу "Likee", спрямувала свою агресію на дівчинку та у її присутності, присутності класного керівника та учнів 5-Б класу погрожувала її донці: "затаскаю тебя по судам", "ты тут учиться не будешь", "лучше тебе вообще уйти" та ін.

Конфлікт, що утворився внаслідок емоційного тиску відповідачки на неї та її доньку привів до того, що у її доньки виник нервовий зрив, вона стала боятися ходити до школи, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися за допомогою до спеціалістів, для відновлення психоемоційного стану дитини.

Вищевказані дії відповідачки вона вважає такими, що принижують її честь та гідність, та завдали моральної шкоди, яка полягає в значних душевних стражданнях, які викликані почуттям образи, внаслідок грубих, принизливих висловлювань ОСОБА_6 в її адресу, та страху за здоров`я і психологічний стан доньки. Події, що відбулися за участю відповідачки призвели до виникнення у неї інтенсивного емоційного стресу, порушили нормальний стиль життя, обмежили можливості, щодо сталого укладу життя, призвели до душевного потрясіння та глибокого душевного болю.

Поширена відповідачкою інформація є недостовірною та негативною, принижує її честь і гідність, а тому просила суд визнати вищевказану інформацію, поширену відповідачкою в інтернет-додатку "Viber", недостовірною, спростувати її, стягнути з відповідачки 20000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 25.11.2019 року провадження у даній цивільній справі у частині визнання інформації недостовірною та її спростування закрито у зв`язку з відмовою позивачки та прийняттям такої відмови судом.

У ході судового розгляду позивачка та її представник позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди та судових витрат підтримали, посилаючись на приниження відповідачкою честі та гідності позивачки. Також, ОСОБА_7 суду пояснила, що систематичні принизливі висловлювання, образи, непристойні та нецензурні слова адресовані їй та її дитині відповідачкою зницінили її як особистість, зневажили її людську гідність. Своєю поведінкою відповідачка зробила нестерпним життя її дитини в 5-Б класі Миколаївської школи № 18, та змусила її перевести доньку до іншого класу. Разом з тим, зауважили, що якщо суд розцінить вищевказані вислови відповідачки як її суб`єктивну думку висловлену у брутальній, принизливій чи непристойній формі, то це не звільняє її від обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог з мотивів їх необґрунтованості та безпідставності, вважає, що саме позивачка стала ініціатором конфлікту. Жодного тиску на доньку позивачки вона не чинила, та не погрожувала їй, а нервові розлади, на її думку, у дитини виникли через брак уваги з боку матері, сильне навантаження та відсутність нормального режиму відпочинку. Вищевказані вислови в бік позивачки вважає своїми оціночними судженнями. Також вважає недоведеними вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди.

Вислухавши позивачку, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, в силу ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Як встановлено у ході розгляду справи по суті та вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 24), яка на час звернення до суду з даним позовом навчалася у 5-Б класі Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №18. В цьому ж класі навчалася і донька відповідачки ОСОБА_9 .

З метою координації дій батьків учнів 5-Б класу, обміну та володіння інформацією, що стосується навчання, виховання та шкільного життя дітей в інтернет-додатку "Viber" батьками було створено відповідну групу "Батьківський комітет", учасниками якої стали і сторони справи.

При вирішенні питання планування витрат на певні потреби класу, між сторонами виник словесний конфлікт у вищевказаній групі інтернет-додатку "Viber".

Із матеріалів справи також вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 в групі "Батьківський комітет", інтернет-мережі "Viber", висловлювалася в адресу позивачки ОСОБА_1 наступним чином: "безголовая", "интеллект как у ракушки", "ты как плесень, от которой надо избавиться", "сбить с Рожковой корону лопатой", "подарки пусть засунет себе в одно место", "чтоб ей не скидываться на лечение позвоночника", "ткни себе в глаз", "со своими соплями", "ты уже доигралась!!!", "ты попутала берега", "ей уже нужно на Володарского", "ты не хочешь себе голову отсканировать", "сделай себе МРТ головного мозга, вылечись" (а. с. 9-14). Відповідачка, в своєму відзиві, не заперечувала, що адресатом вищевказаних висловлювань була позивачка. Вказане також підтвердили і допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є батьками учнів ОСОБА_5 класу та відповідно були учасниками вищевказаної групи.

Крім того, з пояснень свідків слідує, що відповідачка ОСОБА_3 систематично чинила психологічний тиск на позивачку ОСОБА_1 не тільки у групі "Батьківський комітет", але й особисто на батьківських зборах та інших заходах, в яких брали участь батьки. Натомість позивачка не реагувала на вказані дії відповідачки. Також відповідачка налаштовувала свою доньку та інших батьків організовувати дітей у класі з метою ігнорування доньки позивачки, чим створила складну моральну атмосферу у класі. У результаті вказаних дій відповідачки, позивачці та свідкам довелось перевести своїх дітей до іншого класу.

Позивачка вважає, що вказаними діями відповідачки завдано шкоду її особистим немайновим правам та інтересам, а саме - порушено її право на повагу честі та гідності, а тому нині захист її прав можливий лише у судовому порядку шляхом стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Так, статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Між тим, відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» та роз`яснень, викладених у абзацах 3, 5 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо таку суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що висловлювання, адресовані відповідачкою у бік позивачки дійсно є суб`єктивною думкою ОСОБА_3 , вжитою у формі образи, що принижують особистість ОСОБА_1 , та не підлягають судовому захисту у порядку, визначеному ст. 277 ЦК України.

Разом з тим, у ході розгляду справи по суті позивачка та її представник зауважили, що у разі, якщо суд розцінить вищевказані вислови відповідачки як її суб`єктивну думку висловлену у брутальній, принизливій чи непристойній формі, то це не звільняє її від обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду.

За загальним правилом, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, а також у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; моральна шкода може полягати, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що вищевказаними діями відповідачки позивачці дійсно завдано моральної шкоди, яка виразилася в спричиненні моральних та фізичних страждань у зв`язку з висловлюванням у її адресу у принизливій та недопустимій формі. Також відповідачкою була створена складна психологічна атмосфера у класі у результаті якого позивачка змушена була перевести свою доньку до іншого класу.

Вказані дії відповідачки створили негативні наслідки у житті позивачки, а саме: негативні переживання та спогади, тривога, емоційні переживання, почуття образи, обурення. Наслідки події, що сталася, потягли за собою виникнення в одинадцятирічної доньки позивачки неврозу дитячого віку, симптомами якого є порушення сну, стрес, тривожність, відчуття остраху, незахищеності, самотності, у результаті чого позивачка була вимушена звернутися за допомогою до спеціалістів для відновлення психоемоційного стану(а. с. 21-23).

Вказане порушення особистих немайнових прав позивачки ОСОБА_1 свідчить про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у розмірі 8500 грн., що відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ЦПК України свідку у зв`язку з викликом до суду відшкодовуються витрати, що пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та наймом житла.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні позивачки з даним позовом нею сплачено 704,80 грн. судового збору згідно квитанції 1435 4309 0248 6079 від 06.12.2018 року (а. с. 1). Оскільки, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то відповідно з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню 299,54 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Що стосується відшкодування позивачці витрат на проїзд до Єланецького районного суду Миколаївської області, проїзд її представника та свідків, то суд виходить з наступного.

Відповідно до розрахунків позивачки, нею витрачено на її проїзд, проїзд представника та свідків 2003,70 коп. (а. с. 191). На підтвердження вказаних витрат позивачкою надано відповідні квитки на проїзд автобусом 23.05.2019 року, 18.09.2019 року, 25.11.2019 року (а. с. 193-194, 197), чек про повернення квитків від 18.09.2019 року (а. с. 193) та розрахункову квитанцію серії АААА №35, виданою "Укртаксі883" від 21.08.2019 року (а. с. 195).

Суд вважає належними доказами, що підтверджують витрати на проїзд, квитки на проїзд автобусом та чек про повернення квитків (а. с. 193-194, 197), однак не може прийняти до уваги розрахункову квитанцію серії АААА №35, видану "Укртаксі883" від 21.08.2019 року (а. с. 195), оскільки в ній не зазначено особу, що провела розрахунок, також вона не містить печатки.

З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими та доведеними витратами на проїзд, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки, у розмірі 848,70 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 8500 (восьми тисяч п`ятисот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 299 (двісті дев`яносто дев`ять) грн. 54 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 848 (вісімсот сорок вісім) грн. 70 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 27.12.2019 року.

Суддя Н.В. Чернякова