Справа № 333/7354/18
Провадження №2/333/812 /19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Середи А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування (69096, м. Запоріжжя, вул.. Бородинська, 1-а), районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування (69104, м. Запоріжжя, вул.. Чумаченка, 32), районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування (69067, м. Запоріжжя, вул.. Л.Чайкіної, 56) про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, мотивуючи тим, що з 25.12.2010 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 01.07.2014 року рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя було розірвано. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер від нанесених йому тілесних ушкоджень. З липня до початку листопада 2014 року за домовленістю з відповідачем, позивач спілкувався з дітьми та приймав участь у їх вихованні. З листопада 2014 року з відповідачем почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні дітей. Згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 02.04.2015 року за № 158 за заявою позивача було погоджено графік побачень батька із дітьми кожної п`ятниці з 18-00 до 18-00 суботи за місцем проживання батька, але він частково не влаштовував позивачку, а саме через те, що діти перебували з відповідачем у нічний час.після винесеного рішення відповідач до початку 2017 року виконувала вимоги наведені в розпорядженні. З січня 2017 року відповідач перешкоджає у спілкуванні з дочкою. Тому просить позовну заяву задовольнити повністю та усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 , шляхом надання систематичних побачень кожної п`ятниці з 18-00 до 18-00 суботи за місцем проживання батька, щорічно 19 червня брати участь у святкуванні дня народження дитини.

11.02.2019 року відповідач подав до суду відзив в якому просить у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

03.04.2019 року ухвалою суду залучено до участі по справі в якості третьої особи районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні з`явився, просив суд у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що підтримує висновок щодо визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наданий до суду, в якому зазначено, що з метою забезпечення права батька на участь у вихованні доньки, враховуючи вік та інтереси дитини, служба у справах дітей вважає за можливе визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки, графік якої зазначений у висновку та підтримують щоб дитина періодично ночувала в батька.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони 25.12.2010 року у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Запорізькій області зареєстрували шлюб, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2014 року було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого 26.07.2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданого 31.05.2017 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

На даний час дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач, як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні доньки, однак вважає, що через перешкоди, які чинить відповідач, він не в повному обсязі реалізує своє право на участь в житті та вихованні доньки, тому просить встановити чіткий регламент його зустрічей із дитиною.

Оскільки батьки не можуть прийти до спільної згоди в порядку участі у вихованні дитини, то дане питання може бути вирішене в судовому порядку.

Згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 02.04.2015 року за № 158 про встановлення ОСОБА_2 порядку побачень з дітьми встановлено та надано можливість брати участь у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у підтриманні з нею регулярних особистих стосунків і забезпечення спілкування кожної п`ятниці з 18-00 до 18-00 суботи (за місцем проживання батька).

З листа №298/01-06 від 07.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 спостерігається у лікаря кардіолога з діагнозом: Порушення ритму, синусова тахікардія, та батько дитини ОСОБА_2 жодного разу станом здоров`я дівчинки не цікавився.

З листів №15 від 06.02.2019 року та №37 від 04.02.2019 року вбачається, що навчанням ОСОБА_4 займається лише матір дівчинки, батько дитини ОСОБА_2 до навчальних закладів не з`являвся.

З висновку спеціаліста психолога від 20.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 на даний момент категорично відмовляється зустрічатись з батьком ОСОБА_2 Організація зустрічей проти волі та інтересів дитини може призвести до порушення психологічного благополуччя і психологічно травмувати психіку дитини надмірним її тиском. Батькам необхідно враховувати бажання і потреби дитини погоджуючи їх з інтересами ОСОБА_4 .

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №05/01-27/0683 від 19.06.2019 року про визначення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , враховуючи бажання дитини, режим її дня, стан здоров`я встановили порядок:

- кожну п`ятницю з 18-00 до 18-00 суботи за місцем проживання батька без присутності матері, за умови, що батько повертає дитину за місцем проживання матері;

- спільний відпочинок батька разом з дитиною на 14 календарних днів, з метою оздоровлення дитини, в тому числі за межами міста, за умови своєчасного інформування матері дитини про намір проведення такого відпочинку та повідомленням про подальше місце перебування дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, відповідно до положень статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Також, відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 4, 5ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частиною першою статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо ,у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Виходячи з того, що ст.ст.153, 157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з його донькою підлягає частковому задоволенню.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Аналогічні норми права містяться в законодавстві України.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Суд відзначає, що сторони неодноразово відкидали пропозиції суду мирним шляхом врегулювати спірні правовідносини та забезпечити участь обох батьків у вихованні дитини виходячи, в першу чергу, з інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Зазначене свідчить про необхідність батькам йти на взаємні поступки та компроміси за для найкращого забезпечення інтересів дитини.

Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

При судовому розгляді справи не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з малолітньою донькою ОСОБА_4 буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з донькою, а також беручи до уваги матеріальні та побутові умови сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я і стан здоров`я дитини, їх вік, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким вона проживає, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

При цьому суд враховує інтереси дитини, а також інтереси позивача та відповідача та встановлює графік зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання дитини, не відриває її від нормального, звичайного для дітей середовища та не заважає нормальному її існуванню і при цьому не порушує принципу рівності прав батьків при участі у вихованні та спілкуванні дитини, а також враховує їх стан здоров`я.

Так, визначаючи способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 та визначаючи час на спілкування та її виховання судом враховано бажання матері дитини також проводити час із малолітньою донькою у вихідні дні суботи та неділі, тому з огляду на вищенаведене суд вважає, за необхідне та достатнє не порушуючи принципу рівності прав батьків при участі у вихованні та спілкуванні дитини, а також враховуючи бажання обох батьків проводити час з їхньою малолітньою донькою ОСОБА_4 у вихідні дні суботи та неділі.

Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з донькою, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох з батьків. Зважаючи на те, що дитина має надто незначний вік та враховуючи висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , при визначенні способу участі батька у вихованні дитини, судом за основу беруться до уваги обставини справи і враховуючи малолітній вік ОСОБА_4 , вікові особливості її психоемоційного розвитку, те, що дитина тривалий час проживає з матір`ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, та дотриманий розумний баланс на участь у вихованні дитини між батьками, надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що за доцільне буде визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_4 наступним чином - за попередньою домовленістю у присутності матері у святкові та вихідні дні, не частіше одного разу на тиждень з 12-00 до 14-00 години протягом чотирьох місяців. Тому позовні вимоги ОСОБА_2 в частині встановлення зустрічей з дитиною по місцю постійного проживання позивача з 18-00 п`ятниці до 18-00 суботи не підлягають задоволенню.

Таким чином, аналізуючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, враховуючи вік дитини, особливості її сімейного розвитку та виховання, встановлені обставини по справі, суд, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з урахуванням розгляду справи, суд вважає, що судові витрати понесені сторонами у виді витрат на професійну правничу допомогу стягнути із кожного зі сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судові витрати у виді судового збору віднести за їх рахунок

Керуючись ст.4,9,13,81,141,259-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування (69096, м. Запоріжжя, вул. Бородинська, 1-а), районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка,32), районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування (69067, м. Запоріжжя, вул. Л.Чайкіної,56) про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та встановити наступний порядок спілкування:

за попередньою домовленістю у присутності матері ОСОБА_3 кожної п`ятниці з 12-00 до 14-00 години протягом чотирьох місяців з 01 січня 2019 року до 01 травня 2019 року;

з 01 травня 2019 року кожної п`ятниці з 18-00 години до 18-00 години суботи за місцем проживання відповідача;

зобов`язати батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 попереджувати один одного про свої дії, щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини;

під час спілкування з дитиною батько та мати зобов`язані створювати умови, які не шкодять життю та здоров`ю, а також моральному стану дитини, не перешкоджати в спілкуванні з дитиною іншому з батьків.

Вказані зустрічі між батьком ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_4 , повинні відбуватися без примусу дитини до таких зустрічей, за погодженням між батьком та матір`ю дитини ОСОБА_3 , з обов`язковим врахуванням розпорядку та режиму дня дитини, часу пов`язаного з її навчанням та відвідування шкільного закладу дитиною, з урахуванням зайнятості дитини та батьків у визначені дні, самопочуттям та бажанням дитини до такого спілкування та зустрічей.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення складено 21.12.2019 року.

Суддя Е.Г.Стоматов