Справа № 461/8156/17 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/811/206/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Львів

Справа № 461/8156/17

Провадження № 22-ц/811/206/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 -ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова, постановлену у м.Львові 16 квітня 2018 року (суддя Лялюк Є.Д.)

у справі

за клопотанням представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди, -

встановив:

24 листопада 2017 року представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_2 звернулася в суд з клопотанням, в якому просить визнати заочний вирок Окружного Суду у м. Радомі 1 Цивільний Відділ Республіки Польща про стягнення боргу з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 від 16 грудня 2015 року, що набрав законної сили 15 березня 2017 року та надати дозвіл на примусове виконання вищевказаного вироку.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_8 В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що боржником не оскаржувалося заочне рішення, яке ним отримано 25 березня 2016 року та набрало законної сили.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах за умов, передбачених цим Договором, договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме: рішення судів з цивільних справ.

З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2015 року Окружним Судом у м. Радомі 1 Цивільний Відділ Республіки Польща в особі Судді Окружного Суду Анни Кєрончик, у справі за позовом ОСОБА_4 про стягнення боргу з ОСОБА_7, ОСОБА_9 на його користь постановлено заочний вирок, за яким ОСОБА_7 повинен сплатити ОСОБА_4 борг в розмірі 266 750 доларів США з відсотками від суми, яка становить 230 000 доларів США від 2 січня 2010 року на день проведення оплати, від суми у розмірі 36 750 доларів США від 1 лютого 2011 року; суму боргу в розмірі 44 484,18 польських злотих за сплату коштів щодо проведення процесу.

Також з вказаного рішення суду вбачається, що таке винесене за відсутності ОСОБА_7

Відповідно до п.3 ч.1 ст.50 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах рішення, зазначені в статті 49, підлягають визнанню і виконанню на території іншої Договірної Сторони, якщо: сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином.

Згідно із ст.51 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду потрібно додати документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик судове засідання своєчасно і належним чином.

Судом встановлено. що представнику ОСОБА_7 - ОСОБА_3 була вручена повістка про виклик до суду 26 листопада 2014 року та 17 грудня 2015 року, заочний вирок суду вручений ОСОБА_3 25 березня 2016 року.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_7 не може вважатись таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки повістка про виклик до суду на 16 грудня 2015 року була вручена його представнику 17 грудня 2015 року, тобто ОСОБА_7 був позбавлений можливості захисту своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.468 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 2 ч. 2 зазначеної правової норми, якщо міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що ій не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду, оскільки ОСОБА_7 був позбавлений можливості захисту своїх прав, не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, так як повістка про виклик до суду на 16 грудня 2015 року була вручена представнику ОСОБА_7 - ОСОБА_3 17 грудня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись: п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, 462, 464, 467-469 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Залишити ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2018 року без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 -ОСОБА_2без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 22 січня 2019 року.

Головуючий

Судді