Справа № 503/1936/17
Провадження № 2/503/644/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, які є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить поділити житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач з 24.11.2007 року по 14.04.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторонами набуто у власність вищевказаний житловий будинок. На даний час між сторонами припинено шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, в зв`язку з чим виникла необхідність у поділі спільно нажитого майна.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду уточнену позовну заяву, в якій просить поділити житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, наступним чином: визнати за нею право власності на частку зазначеного житлового будинку, що включає в себе: веранду №1 площею 4,5 кв.м., кімнату №2 площею 13,4 кв.м., ванну №3 площею 13,1 кв.м., вітальню №8 площею 16.8 кв.м, за відповідачем визнати право власності на кімнату №7 площею 10,00 кв.м., кімнату №5 площею 12,7 кв.м., кімнату №6 площею 11,00 кв.м., гардеробну №4 площею 3,3 кв.м., та залишити в сумісному користуванні: сарай літ. «В» площею 7,8 кв.м., літню кухню літ. «Б» площею 28.3 кв.м., погріб літ. «б» площею 11,6 кв.м.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутністі. Вказав, що з уточненими позовними вимогами ознайомився та визнає їх у повному обсязі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 24.11.2007 року по 14.04.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Кодимського рйонного суду Одеської області від 14.04.2016 року.

За час шлюбу сторонами придбано житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , житловою площею 84,8 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.09.2009 року серії ВМО №101703, посвідченим приватним нотаріусом Бабушкіною О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1340.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна норма закріплена і в ч.3 ст.368 ЦК України, у якій зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи із можливостей поділу спільного майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме - житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 700.00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.864025884.1 від 05.10.2017 року.

Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 350,00 грн., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 350,00 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, які є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та визнати за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , що включає в себе: веранду №1 площею 4,5 кв.м., кімнату №2 площею 13,4 кв.м., ванну №3 площею 13,1 кв.м., вітальню №8 площею 16.8 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та визнати за ним право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , що включає в себе: кімнату №7 площею 10,00 кв.м., кімнату №5 площею 12,7 кв.м., кімнату №6 площею 11,00 кв.м., гардеробну №4 площею 3,3 кв.м.

Залишити в сумісному користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 господарські будівлі житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: сарай літ. «В» площею 7,8 кв.м., літню кухню літ. «Б» площею 28.3 кв.м., погріб літ. «б» площею 11,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції №0.0.864025884.1 від 05.10.2017 року в сумі 350 (триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції №0.0.864025884.1 від 05.10.2017 року в сумі 350 (триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк