ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/925/19 Справа № 199/3132/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про визнання недійсною угоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

11 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Авто Просто" про визнання угоди недійсною (т.1, а.с.1-10).

22 червня 2017 року ТОВ "Авто Просто" звернулося до суду з заявою про закриття провадження, в якій зазначено, що 05 жовтня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення за аналогічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Авто Просто" заявленим з тих самих підстав та з тим самим предметом позову, у задоволенні якого відмовлено у повному обсязі. 13 грудня 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року залишено без змін. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу було визнано неподаною та повернуто заявнику. На теперішній час рішення набрало законної сили (т.1, а.с. 51)

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Авто Просто" про визнання недійсною угоди - закрито (т.2, а.с.12).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.2, а.с. 16-17).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже був розглянутий судом, оскільки набрало законної сили рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Авто Просто", про визнання права сплачувати плату за автомобіль фіксованими щомісячними платежами, відмовлено.

Проте, погодитись з такими висновками не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішені по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити рішення, а підставою - є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "Авто Просто" про визнання права сплачувати плату за автомобіль фіксованими щомісячними платежами - відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено. Рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року - залишено без змін.

Вказаний позов обґрунтовувався тим, що Угода № 379201 про покупку автомобіля була укладена під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема позивач отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно зазначеної Угоди. Позивач просив визнати право сплачувати плату за автомобіль фіксованими щомісячними платежами.

З рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року вбачається, що у задоволенні позову відмовлено, як в передчасно заявленому, через відсутність позовних вимог щодо визнання недійсними окремих положень угоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у цивільній справі № 199/3132/17, позивач, з урахуванням мотивів відмови у задоволенні його попередніх позовних вимог, зазначає, що відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини здійсненні з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Позивач просив визнати недійсними угоди, а саме визнання недійсним п.2.1 ст. 2 ІІ Розділу Додатку № 2 до Угоди № 379201 від 28 грудня 2011 року та визнання недійсним п.3.2 ст. 3ІІ Розділу Додатку № 2 до Угоди № 379201 від 28 грудня 2011 року; встановити право для позивача здійснювати розрахунок за автомобіль в межах його вартості на момент отримання 30 лютого 2012 року у сумі 122 400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 не можна вважати тотожними з його позовними вимогами, які раніше були предметом судового розгляду, й щодо яких постановлене рішення.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув на це уваги.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, тому є підстави для її скасування відповідно до ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2018 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: