ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

19.11.2019 року позивач ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те що він і його дочка є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований син померлої дружини позивача ОСОБА_2 , проте в будинку не проживає з березня 2015 року. Позивач вказує, що реєстрація відповідача у належному йому будинку порушує його право вільно розпоряджатися своїм майном

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, підтвердив, що в належному позивачеві будинку він не проживає.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить житловий будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виданої Веприцькою сільською радою 11.11.2019 року в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але понад три роки по місцю реєстрації не проживає.

Згідно акта обстеження від 27.02.2017 року за підписом депутата Веприцької сільської ради, ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Згідно пояснень позивача, ОСОБА_2 син його покійної дружини ОСОБА_4 зареєстрований в будинку з 02.09.2006 року, але фактично не проживає в будинку з березня 2015 року.

В судовому засіданні відповідач також підтвердив, що в будинку більше трьох років не проживає, власником будинку не являється.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 57, 81, 89, 141, 265, 268 ЦПК України, ст. 15, 16, 29, 317, 321,405 ЦК України, ст.150, 168 ЖК УРСР, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер: НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер: НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент.номер: НОМЕР_3 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , прож.: АДРЕСА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент.номер: НОМЕР_3 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , прож.: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер: НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 28.12.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей