Провадження № 2/750/2349/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Логвіної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на проживання та користування квартирою,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати за нею право на проживання та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , вселити позивачку у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи вимоги тим, що спірна квартира була придбана саме нею, але договір оформлений на відповідачку, позивачка деякий час була зареєстрована у квартирі, постійно там проживала та сплачувала комунальні послуги, але у вересні 2019 року відповідачка вигнала її з дому, чим позбавила єдиного житла, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15 вересня 2010 року, квартира АДРЕСА_2 належить відповідачці ОСОБА_2 .

Позивачка не є зареєстрованою особою у спірній квартирі, права на користування цим житлом не має.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Таким чином, враховуючи те, що право власності на спірне житло має відповідачка та це право охороняється законом, а позивачка права на користування цим житлом в установленому законом порядку не набула, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права на проживання та користування квартироювідмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: