ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №585/2317/19

Номер провадження 22-ц/816/5547/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2019 року, в складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписала анкету-заяву б/н від 18.02.2016 р., згідно з якою отримала кредит у розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір. Відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань - сплачувати штраф. Оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, станом на 14 травня 2019 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 13208,38 грн, з яких: 2373,02 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2839,65 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 5990,55 грн пеня за прострочене зобов`язання, 900,00 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи - 500,00 грн (фіксована частина) та 605,16 грн (процентна складова). На підставі викладеного АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2019 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 лютого 2016 року в сумі 2373 грн 02 коп та судовий збір у розмірі 1921 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору і підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та правила були чинними під час укладення договору. Зазначає, що суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків по кредиту та при ухваленні рішення не врахував постанов Верховного Суду.

В частині задоволених вимог про стягнення боргу за тілом кредиту рішення суду не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 лютого 2016 року ОСОБА_1 підписала бланк Анкети - заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ( а.с. 8).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 18 лютого 2016 року станом на 14 травня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 становить 13208,38 грн, з яких: 2373,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2839,65 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5990,55 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 900,00 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи 1105,16 грн. Розрахунок підписаний представником банку, прізвище не вказане, інші реквізити (штам, печатка чи інше) відсутні (а.с. 5-7).

До позовної заяви, як доказ, банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» , «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Проте у цих витягах підпис позичальника відсутній, дата формування відсутня, дані про його отримання відповідачем відсутні (а.с. 9,10-24).

У анкеті-заяві позичальника від 18 лютого 2016 року не зазначена процентна ставка за користування позиченими коштами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її розміру, відсутній строк повернення кредиту (користування ним).

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову мотивоване тим, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2016 року шляхом підписання заяви-анкети, а тому підстав для нарахування позичальнику боргу за простроченим тілом кредиту, пені та штрафу банк не мав.

Проте, з таким висновком місцевого суду, колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором б/н від 18 лютого 2016 року станом на 14 травня 2019 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість в сумі 13208,38 грн, з яких: 2373,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2839,65 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5990,55 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 900,00 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи 1105,16 грн. (а.с. 5 7).

Крім розрахунку заборгованості за кредитом до позовної заяви також було додано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18 лютого 2016 року (а.с. 8), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 9) та Витяг з Умов і правила надання банківських послуг без дати їх затвердження банком та без підпису позичальника ОСОБА_1 (а.с. 10-24).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 18 лютого 2016 року ОСОБА_1 станом на 14 травня 2019 року допустила прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту на суму 2839,65 грн (а.с. 7).

З вказаного розрахунку заборгованості також вбачається, що характер здійснених позичальником платежів на повернення кредитних коштів, а також період нарахування банком заборгованості за кредитом свідчить про узгодження між сторонами кредитного договору умови щодо повернення боргу щомісячними платежами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, позичальником було порушено умови укладеного між сторонами кредитного договору в частині повернення заборгованості щомісячними платежами, тобто допущено прострочення виконання зобов`язання на суму 2839,65 гривень.

Зазначеного вище, суд першої інстанції не врахував, а тому рішення суду в цій частині на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 2839,65 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту.

З висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 5990,55 грн пені за прострочене зобов`язання, 900,00 грн пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафу на загальну суму 1105,16 грн апеляційний суд повністю погоджується.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення пені і штрафу, банк, крім розрахунку кредитної заборгованості, також посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємної частини кредитного договору, який містить умови щодо пільгового періоду користування кредитними коштами, процентну ставку, відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, тарифи та інші умови.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

З огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17, у подібних правовідносинах неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання (щодо встановлення умов однією зі сторін договору у формулярах або інших стандартних формах), оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин у даній справі (18 лютого 2016 року) до моменту звернення до суду з позовом (24 червня 2019 року).

Таким чином, за відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про відповідальність за несвоєчасне повернення кредитних коштів у виді пені та штрафу, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене вище та обставини того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/) та Витяг з Тарифів, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2016 року шляхом підписання анкети-заяви.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді неустойку (пеню і штраф) за несвоєчасне повернення кредиту, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків за кредитом не заслуговують на увагу, оскільки у своєму позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не просило стягнути відсотки, а з розрахунку заборгованості, який доданий до позову вбачається, що заборгованість за нарахованими відсотками відсутня.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 2839,65 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих вимог.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України перерозподіл судових витрат має бути здійснено наступним чином. Загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку за анкетою-заявою б/н від 18 лютого 2016 року складає 5212 грн 67 коп (2373 грн 02 коп заборгованості за тілом кредиту, розмір якого позивачем не оскаржується + 2839 грн 65 коп заборгованість за простроченим тілом кредиту). Сума позовних вимог складає 13208,38 грн. Таким чином, позов задоволено на 39,46 % (5212 грн 67 коп х 100% : 13208,38 грн = 39,46 %).

При цьому, з відповідача на користь позивача підлягає компенсації судовий збір в розмірі 758,03 грн (1921 грн х 39,46 %: 100), а не 1921 грн, як визначив суд першої інстанції.

За апеляційний перегляд справи позивачем сплачено 2881 грн 50 коп судового збору (а.с. 71). Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена на 26,21 %, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації судовий збір в розмірі 755,24 грн (2881 грн 50 коп х 26,21 % : 100%) за апеляційний перегляд справи.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 жовтня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту скасувати, а в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2839 грн 65 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 758 грн 03 коп за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» компенсацію судового збору у розмірі 755 грн 24 коп, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І.Собина