Справа № 182/1189/17
Провадження № 2/0182/18/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рибакової В.В.

при секретарі Затуливітер Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнював (а.с.1,2,52-55), посилаючись на наступні обставини.

29.09.2006 року між ним та відповідачем було укладено споживчий кредитний договір № DNH4KP77410470, відповідно до якого йому були видані грошові кошти на придбання скутеру ОСОБА_3 в сумі 7150,00 грн.

У 2006 році він втратив роботу, тому в зв`язку з тяжким фінансовим становищем не своєчасно сплачував споживчий кредит. У лютому 2008 року він отримав від колекторського агентства «VERUS» Дніпропетровського регіонального управління претензію про погашення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року у розмірі 11300,67 грн. у строк 10.02.2008 року. Ним у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк» було сплачено 6502,00 грн. відповідно до квитанції № 60929ANLL3 від 08.02.2008 року та 4800,00 грн. відповідно до квитанції № 60929ANLL3 від 12.02.2008 року, загальна сплачена сума становить 11302,00 грн., враховуючи штрафні санкції. На протязі останніх девяти років жодних майнових претензій на його адресу з боку ПАТ КБ «ПриватБанку» або колекторських агентств не надходило, тому він вважав, що кредит повністю ним погашений.

У листопаді 2016 року він оформився на роботу на Нікопольський завод феросплавів на посаду вогнетривника. Після чого з його зарплатної картки № 869005 відкритої в ПАТ КБ «ПриватБанк» з грудня 2016 року банк щомісячно автоматично почав здійснювати списання грошових коштів в розмірі 50 відсотків, що надходили на його картковий рахунок.

В уточненій позовній заяві позивач зазначив, що станом на 25.10.2017 року відповідачем з зарплатної картки № 869005 відкритої на його імя списано грошові кошти у розмірі 21049,57 грн.

Звернувшись до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» він дізнався, що станом на 16.02.2017 року за ним рахується заборгованість за кредитним договором № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року у розмірі 103448,78 грн.

На його звернення від 16.01.2017 року щодо письмового обґрунтування виниклої заборгованості та надання повної інформації за вказаним кредитним договором, від відповідача отримано відповідь від 01.02.2017 року, в якій зазначено про те, що нарахування вірні та запропоновано провести реструктуризацію боргу.

Він вважає такі дії відповідача незаконними та неправомірними з тих підстав, що при оформлені кредитного договору № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року з ПАТ КБ «ПриватБанк», шляхом подання ним анкети-заяви, йому не було надано екземпляр кредитного договору та не ознайомлено з його умовами, він не надавав згоди ПАТ КБ «ПриватБанк» на списання грошових коштів з його банківської картки по виплаті заробітної плати.

Вважає, що безспірно списані грошові кошти станом на 25.10.2017 року в сумі 21049,57 грн. в порядку захисту порушеного його права підлягають стягненню на його користь у відповідності з приписами ст.1073 ЦК України.

Вказав, що станом 25.10.2017 року відповідач виставляє йому заборгованість по кредиту в розмірі 93815,75 грн. на Вважає, що умови кредитного договору з його сторони виконані повністю, заборгованості він не має, так як, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» він виконав умови за кредитним договором № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року та виплатив відповідачу суму остаточної заборгованості 12.02.2008 року.

На підставі наведеного просить суд визнати кредитний договір № DNH4KP77410470, укладений 29.09.2006 року між ним та відповідачем припиненим з 12.02.2008 року; визнати дії відповідача щодо списання грошових коштів заробітної плати в розмірі 50 відсотків, що надходять на картковий рахунок ОСОБА_1 неправомірними та зобовязати припинити вказані дії; стягнути з відповідача на його користь неправомірно списані грошові кошти у розмірі 21049,57 грн.; стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Ухвалою судді від 07.03.2017 року відкрито провадження у справі у відповідності до ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на той час) (а.с.13).

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції.

У відповідності до п.9 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року витребувано у Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» належним чином завірені копії наступних документів: доказів щодо зміни організаційно правової форми (назви) Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство ОСОБА_2 банк «Приватбанк» та докази того, що Акціонерне товариство ОСОБА_2 банк «Приватбанк» є правонаступником Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк»; належним чином завірену виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року з дати укладення договору та на дату формування виписки (а.с.90,91).

Позивач, представник позивача у судове засідання не зявилися. Представник позивача ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.85), просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засіданні не зявився, надав до суду електронною поштою заяву про розгляд справи за відсутністю представника відповідача (а.с.86), просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі письмових заперечень та доказів наявних в матеріалах справи.

У судових засіданнях від 07.09.2017 року та 25.10.2017 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримала. Пояснила, що між сторонами у 2006 році було укладено споживчий кредит. З 2006 року позивач його частково сплачував, потім втратив роботу та припинив сплачувати кредит. Після отримання претензії сплатив всю суму заборгованості вказаної в листі-претензії 08.02.2008 року та 12.02.2008 року квитанціям на загальну суму 11302,00 грн. Після цього банк до нього не звертався, тому позивач вважав, що кредит ним погашений. У 2013 році був дзвінок стовно погашення заборгованості в сумі 50000,00 грн. Позивач звернувся до поліції стосовно вимагання. З грудня 2016 року банк почав автоматичне списання коштів з заробітної плати позивача з його картки, призначеної лише для зарплати. Він звертався з листом до банку, проте йому надали відповідь щодо можливості реструктуризації боргу. Умови не вважає частиною кредитного договору, так як на них немає підпису позивача. Крім того, зазначила, що строк позовної давності за спірним договором кредиту минув. Просить задовольнити позовні вимоги.

У судових засіданнях від 07.09.2017 року та 25.10.2017 року представник відповідача заявлені позовні вимоги та вимоги позову не визнав повністю, пояснив наступне. Картка позивачем була відкрита в грудні 2016 року. Спірний кредитний договір не погашений, по ньому існує заборгованість. Про звернення до позивача колекторської компанії інформації немає. Умови допускають договірне списання.

У матеріалах справи наявні письмові заперечення на позовну заяву, подані представником відповідача (а.с.25-27), відповідно яких відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору про отримання картки для отримання заробітної плати від 19.12.2016 року ОСОБА_1 отримав картку. Підписавши Анкету-заяву позивач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку. Зокрема з п.4.6 зазначених Умов вбачається, що позичальник доручає кредитору списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту чи знімати готівкові кошти з цих рахунків у валюті, відмінній від валюти кредиту. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання, тобто підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 29.09.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_1 (за Договором - Позичальник) була підписана Заява позичальника № DNH4KP77410470 (а.с.28,29).

АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» повідомлено Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області про заміну з 21.05.2018 року назви ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК».

Як вбачається з Заяви Позичальника № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року (а.с.29), для повного розрахунку за товар і сплати комісії Банку та ТОВ «Приват Кредит» (за договором - Компанія) за консультативні послуги, ОСОБА_2 надав Позичальнику строковий кредит у сумі 9405 грн. 50 коп. (далі - «Кредит») на строк 24 місяці по 29.09.2008 року, включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (далі-Умов) строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 504 грн. 01 коп. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов.

Відповідно до Заяви Позичальника № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року, Позичальник отримав інформаційно-консультативну послугу від ТОВ «Приват Кредит» у повному обсязі до отримання кредиту від ПриватБанку, він ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі. Позичальник підтвердив, що отримав оригінал кредитного договору. Позичальник підтвердив свою згоду, що ця Заява разом із запропонованими Банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір, що підтверджується його підписом у Заяві Позичальника № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року.

Як вбачається з Заяви Позичальника № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року, кредит був наданий на наступні цілі: придбання товару, а саме: скутеру HONDA-LEAD AF-50 вартістю 8040 грн. 00 коп., та сплата комісії Банку та Компанії. Позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання в сумі 7235,00 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ПП Олянчук ОСОБА_5, а також комісію Компанії, зазначену в п.2.2 Умов. Товар є предметом застави та відповідно до п.2.3,2.4,2.5 Умов являється забезпеченням зобовязань. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави складає 12096,24 грн., про що зазначено у Заяві.

Згідно п.3.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), що є додатком №5 до наказу від 21.03.2006року № 391 (а.с.71-75), Позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту або у валюті, відмінної від валюти Кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у Кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за Заявою та цими Умовами, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюються відповідно до встановленого законодавством порядку.

Згідно п.3.3.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), що є додатком №5 до наказу від 21.03.2006 року № 391, ОСОБА_2 має право списувати кошти з поточних рахунків Позичальника, згідно п.3.2.5 цих Умов, при настанні строків платежів, передбачених цими Умовами та Заявою, у межах належних до сплати Банку сум.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

19.12.2016 року між сторонами укладений договір про надання банківських послуг. Як вбачається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 19.12.2016 року (а.с.30) ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що дана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, що містяться в рекламному буклеті, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис позивача у Заяві. Позивач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua (а.с.30,31-34).

На підставі чого, позивачу було відкрито рахунок 869005, угода № SAMDNWFC0 від 19.12.2016 року.

Згідно п.4.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.31-34), Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні термінів платежів, а також здійснювати списання грошових коштів з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка. Банк здійснює списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором і купує/продає іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером.

Повний перелік банківських послуг та умови їх надання розміщені на сайті www.privatbank.ua та є публічною офертою, що містить істотні умови і правила надання послуг банком і його партнерами, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.

Вказане відповідало вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

З виписки по кредитному договору №DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року за період 01.01.2006 -16.02.2017 років (а.с.6,6-на звороті) вбачається, що за позивачем рахується залишок кредиту на 16.02.2017 року 103448,78 грн. З виписки по кредитному договору № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року за період 01.12.2016 - 30.06.2017 (а.с.35-37) вбачається, що за позивачем рахується залишок кредиту на 30.06.2017 року 97961,86 грн.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 по картці/рахунку 869005, відкритому в Публічному акціонерному товаристві ОСОБА_2 банк «Приватбанк», за період 07.09.2016 - 07.09.2017 (а.с.38-48), за період від 01.12.2016-25.10.2017 (а.с.56-68) відповідачем були списані грошові кошти в порядку автоматичного погашення простроченої заборгованості станом на 25.10.2017 року на загальну суму 21049,57 грн.

Списання грошових коштів відбувалось з метою погашення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP77410470, укладеним між сторонами 29.09.2006 року.

Позивач до підписання договорів, мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договорів, проте договори були підписані та виконувалися сторонами.

На звернення позивача від 16.01.2016 року до відповідача щодо надання інформації за кредитним договором № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року (а.с.8-9), позивачу листом від 01.02.2017 року №20.1.0.0.0/7-20170124/7987 було повідомлено, що нарахування заборгованості проведено коректно, відповідно до умов кредитного договору № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року, запропоновано провести реструктуризацію заборгованості (а.с.10).

Позов про стягнення з позивача заборгованості за договором № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року банком не предявлявся, що підтвердилося в судовому засіданні поясненнями представників сторін.

Згідно з ч.1 ст.509, ст. 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.598 ЦК України, за загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Правила припинення зобовязання сформульовані в главі 50 «Припинення зобовязання» першого розділу книги пятої «Зобовязальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє субєктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобовязання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина пята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобовязання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобовязання не визнає. Виконання боржником зобовязання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобовязання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності зобовязання не припиняється.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17.

З огляду на зазначене, безпідставними є посилання представника позивача на неправомірність стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки з підстави пропущення позовної давності, зобовязання не припиняється.

Відповідно до п. 26.1 ст.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Відповідно до положень ст.ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач до підписання договорів (28-29,30,31-34,71-75), мав можливість ознайомитися з їх умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договори були підписані та виконувалися сторонами.

Надана позивачем копія претензії, направлена на імя позивача ОСОБА_1 колекторським агентством «VERUS» Дніпропетровського регіонального управління (а.с.7), не містить печатки, штампу, вихідного номеру, будь-яких реквізитів, не містить інформації щодо того, за яким саме кредитним договором необхідно здійснити розрахунок, також позивачем не надано доказів отримання вказаної претензії. На думку суду, цей документ не є достовірним доказом на підставі якого можливо було б встановити дійсні обставини справи, тому суд не бере до уваги цей документ. У судовому засіданні представник відповідача вказав, що про звернення до позивача колекторської компанії у нього інформації немає.

Позивачем ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року сплачено 08.02.2008 року - 6502,00 грн., 12.02.2008 року - 4800,00 грн. (а.с.11 - копії квитанцій), які були зараховані у рахунок погашення позивачем боргу за кредитним договором №DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року, що підтверджується випискою по кредитному договору №DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року за період 01.01.2006 -16.02.2017 років (а.с.6,6-на звороті). Доказів щодо припинення кредитних зобовязань за кредитним договором №DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року позивачем не надано. Тому відсутні підстави для визнання кредитного договору № DNH4KP77410470, укладеного 29.09.2006 року між сторонами припиненим з 12.02.2008 року. На підставі викладеного, у задоволенні вимоги позивача про визнання кредитного договору № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року припиненим з 12.02.2008 року слід відмовити.

Суд вважає доведеним факт, що позивач надав дозвіл на договірне списання коштів і під час підписання Заяви Позичальника № DNH4KP77410470 від 29.09.2006 року, і під час підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 19.12.2016 року, що підтверджується підписом позивача (а.с.29,30).

Відповідач мав розпорядження ОСОБА_1 на списання грошових коштів з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка (п.4.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.31-34), тому за період від 19.12.2016 - 25.10.2017 відповідачем правомірно були списані грошові кошти в порядку автоматичного погашення простроченої заборгованості станом на 25.10.2017 року на загальну суму 21049,57 грн. (а.с.56-68).

Таким чином позовні вимоги щодо визнання дій відповідача щодо списання грошових коштів заробітної плати в розмірі 50 відсотків, що надходять на картковий рахунок ОСОБА_1 неправомірними та зобовязання припинити вказані дії задоволенню не підлягають.

Так як в цій вимозі позивачу відмовлено, то не підлягають задоволенню і вимоги позову щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 неправомірно списаних грошових коштів у розмірі 21049,57 грн., які є похідними від вимоги щодо визнання дій відповідача щодо списання грошових коштів неправомірними, в якій позивачу відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Так як позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню на його користь сплачений ним судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,89,141,259,263-265,268 ЦПК України, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Ціолковського, буд.7) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) про захист прав споживачів - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_6