ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2305/19 Справа № 211/525/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Папарига В. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 22 березня 2016 року, яке постановлено суддею Папаригою В.А. у м.Кривому Розі та повне судове рішення складено 22 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

04.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. В період спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, інших аліментних зобов'язань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Миколаїв, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, на користь матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, починаючи з 04.02.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дати винесення Дніпровським апеляційним судом судового рішення до досягнення дитиною повноліття з перерахунком індексації кожного місяця відповідно до закону.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.43 ЦПК України, провивши судовий розгляд за його відсутності, належним чином не повідомивши його про день і час розгляду справи. Окрім того, відповідач зазначає, що суд ухвалив рішення без наявності письмових доказів, які б підтверджували нерегулярний або замалий його дохід, порушивши вимоги ст.ст.180, 182 СК України.

Відповідач вказує на те, що за складних життєвих обставин і скрутного матеріального становища в якому він опинився останнім часом, він не може повноцінно працювати, оскільки має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 з яким перебуває у декретній відпустці за доглядом за сином. Зауважує, що інколи підробляє на тимчасових заробітках із вантажоперевезення продуктів харчування та інших вантажів, тому має нерегулярні доходи, а частину доходів отримує продуктами харчування. Також, вказує на те, що він платить аліменти на користь ОСОБА_5 на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, починаючи з 17 січня 2011 року. У зв'язку із тим, що він має нерегулярний дохід, просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу, залишивши рішення суду першої інстанції без змін. Позивач вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, при цьому вказує на те, що відповідачу було відомо про ухвалене рішення, починаючи з червня 2016 року по вересень 2018 року він нерегулярно та не в повному обсязі, однак сплачував їй аліменти на їх доньку, у зв'язку з чим має заборгованість у розмірі 23089,86 грн., що на її думку свідчить про небажання відповідача виконувати батьківські обов'язки. Позивач вважає, що зменшення розміру аліментів до 1200 грн. у твердій грошовій валюті щомісячно не буде відповідати необхідному та достатньому розміру для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Окрім того, позивач наголошує на тому, що вона також перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки виховує трьох неповнолітніх дітей і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 матір'ю неповнолітньої: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5 копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю (а.с.7 копія довідки).

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог позивача та визначаючи аліменти в розмірі ? частини доходу відповідача на користь позивача, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст.180, 183 СК України та виходив з того, що ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття і має можливість їх надавати у розмірі визначеному судом.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину під час розгляду справи судом першої інстанції не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим індивідуальним, а не солідарним. Тобто обов'язок утримувати дитину належить не тільки відповідачу, а й позивачу, як матері дитини.

Установивши, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю і перебуває на її утримані, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні доньки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та обґрунтовано стягнув їх починаючи від дня пред'явлення позову.

Разом з тим, визначаючи спосіб виду та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, в розмірі ? частини доходу відповідача, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти таким способом та у такому розмірі.

Як убачається з матеріалів справи на момент розгляду справи судом першої інстанції матеріали справи містили копію свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), довідку з місця навчання дитини (а.с.6) та довідку з місця реєстрації позивача (а.с.7), будь-які інші докази про матеріальне становище відповідача, стан його здоров'я, наявність чи відсутність інших дітей, відсутні в матеріалах справи.

Отже суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не в достатньо повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

З довідки наданої відповідачем до апеляційної скарги видно, що ОСОБА_2 перебуває на обліку управління соціальних виплат і компенсації Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення та отримує допомогу при народженні дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 з 01 листопада 2017 року по теперішній час (а.с.33).

З листа відповіді в.о. начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв на ім'я відповідача ОСОБА_2 від 03.03.2017 вбачається, що у цьому відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №56674643 до складу якого входить: виконавче провадження №27166948 з примусового виконання виконавчого листа №2-1346 від 14.06.2011 року виданого Заводським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 в розмірі 400 грн. на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, починаючи з 17 січня 2011 року та виконавче провадження №51134443 щодо примусового виконання виконавчого листа №211/525/16-ц від 08.04.2016, виданого Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.34).

З розрахунку заборгованості по аліментам виданим головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв, Пєрєвєрзєвою Н.М. від 03.09.2018 року видно, що ОСОБА_2 станом на 01.09.2018 має заборгованість по виконавчому листу №2-1346 від 14.06.2011 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 - 1387,68 грн., та заборгованість по виконавчому листу №211/525/16-ц від 08.04.2016 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на той же період часу, яка становить - 23089,86 грн. (а.с.36-37).

Отже наведе свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 окрім доньки ОСОБА_3 має ще двох дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання, якої сплачує аліменти за рішенням суду та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, на якого отримує допомогу при народженні дитини.

Зі свідоцтва про шлюб, доданого позивачем до відзиву на апеляційну скаргу відповідача видно, що позивач ОСОБА_1 20 квітня 2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9, та з довідки, також доданої позивачем вбачається, що вона з 16 жовтня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 перебуває у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що вказує на те, що, перебуваючи у шлюбі позивач народила ще одну дитину, а отже змінився її сімейний стан.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені обставини справи щодо матеріального стану сторін та вимоги закону не врахував, помилково дійшов висновку щодо можливості сплати відповідачем аліментів в розмірі ? частини заробітку (доходу).

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеного судом способу їх присудження, тобто виду та розміру стягнутих аліментів.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в 2016 році, згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" становив: з 1 січня - 1 455 грн., з 1 травня - 1 531 грн., з 1 грудня - 1689 грн.

Так, визначаючи вид та розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції, враховуючи майновий стан позивача та відповідача по справі, матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, вважає, що з відповідача на утримання неповнолітньої доньки необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн.

Отже, в даному випадку, визначаючи розмір аліментів на малолітню дитину, суд апеляційної інстанції з урахуванням рівного обов`язку сторін щодо утримання дитини та доказів, наданих сторонами, вважає за необхідне рішення суду змінити в частині стягнення у частці від заробітку (доходу) на стягнення у грошовій сумі, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1400 грн. з перерахунком індексації кожного місяця відповідно до закону.

У зв'язку з наведеним вище, рішення суду першої інстанції в частині визначення виду та розміру аліментів, на підставі 376 ЦПК України, необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 22 березня 2016 року змінити в частині визначення виду та розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 1400 грн. з перерахунком індексації кожного місяця відповідно до закону.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: