Справа № 570/4341/18
Номер провадження 2/570/302/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

представників сторін - Штогрін В.С ОСОБА_1 , Лашка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПП "Фламінго-Тойс" про визнання недійсним іпотечного договору, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 15.01.2014 року між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ПП «Фламінго-Тойс» було укладено Генеральний договір про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1. Пунктом 1.2. якого було встановлено максимальний ліміт кредитування 1 600 000 грн. 00 коп. Пунктом 1.3. було встановлено строк кредитування - з 15.01.2014р. по 14.01.2017 р.

23 січня 2015 року між тими ж сторонами було укладено Договір про внесення змін №1 до Генерального договору про здійснення кредитування №05.-1-3ю/2014/2-1 від 15.01.2014 р., яким внесено зміни, зокрема, до п.1.2. та зменшено ліміт кредитування до 1 432 793 грн. 23 коп., змінами до п.2.2.4. встановлено плаваючу відсоткову ставку за користування кредитом не менше 24% річних та не більше 36% річних.

15 січня 2014 року між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ПП «Фламінго-Тойс» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1, за умовами якого кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах Генерального договору про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1 від 15.01.2014 р., забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до п. 1.1.1 кредитного договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 23% річних в межах встановленого кредитного ліміту у 1 600 000 грн. 00 коп. Кінцевою датою повернення вказаного траншу встановлено 14 січня 2015 року .

23 січня 2015 року між цими ж сторонами було укладено Договір про внесення змін №2 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15.01.2014р. Даним договором було внесено суттєві зміни до умов кредитування, зокрема, було зменшено кредитний ліміт до 1 432 793 грн. 23 коп., встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 22 січня 2016 рік (п.1.1.1. в новій редакції) та п.1.1.2. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 30% річних.

Додатково зазначає, що умовами Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1- 4ю/2014/2-1 від 14.01.2015 р. з подальшими змінами, що був укладений на виконання Генерального договору про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1 від 14.01.2014р. із подальшими змінами - саме змінами від 23.01.2015 р. встановлено остаточний ліміт кредитування, термін повернення кредиту та відсоткова ставка за користування коштами. Інших змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15.01.2014 р. після 23.01.2015 р. не вносилося.

На забезпечення виконання умов кредитного договору №05.1-4ю/2014/2-1, 15.01.2014 між «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та позивачкою, яка діяла як майновий поручитель за зобов`язаннями ПП «Фламінго-Тойс» було укладено іпотечний договір №04-981/1-1, відповідно до п.1.1. якого передбачалось, що іпотекодавець передає в наступну іпотеку іпотекодержателю визначене умовами договору нерухоме майно у якості забезпечення виконання позичальником всіх зобов`язань перед іпотекодержателем за Генеральним договором про здійснення кредитування від 15.01.2014 р., Договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 15.01.2014 р., а також виконання іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за цим договором. Пунктом 1.2. іпотечного договору встановлено, що вимоги із повернення фактично наданого кредиту в сумі 1600 000 грн. 00 коп. обумовлені кінцевим строком повернення до 14.01.2017 року. При цьому, вимоги зі сплати процентів за користування кредитом нараховуються за процентною ставкою відповідно до умов кредитного договору, але не більше 35% річних.

Надалі, 23.01.2015 р. між цими ж сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору. Відповідно до п.1 сторони домовились викласти п.1.2. іпотечного договору наступним чином: вимоги із фактично наданого кредиту в сумі 1 432 793 грн. 23 коп. обумовлені кінцевим строком повного повернення до 14.01.2017 року, при цьому сплата суми процентів за користування кредитом нараховується за процентною ставкою не менше 24% та не більше 36% річних.

Враховуючи вищенаведене, позивачка вважає, що іпотечний договір №4-981/1-1 з урахуванням внесених додатковим договором №1 змін, суперечить нормам чинного законодавства, а відтак є недійсним. Так, відсоткова ставка є плаваючою; умови іпотечного договору істотно суперечать умовам основного зобов`язання за договором кредитування від 15.01.2015 року.

З огляду на зазначене просить визнати недійсним іпотечний договір №04-981/1-1 від 15.01.2015 р. та застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України.

У строк встановлений судом, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позову заперечує. Свої заперечення мотивує тим, що твердження позивачки про те, що умови іпотечного договору суперечать суттєвим умовам основного зобов`язання, встановленим Генеральним договором та договором про надання відновлювальної лінії є необґрунтованими та безпідставними. Зокрема, зазначає, що згідно п.1.1. Іпотечного договору Іпотекодавець передає у наступну іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Позичальником всіх зобов`язань перед Іпотекодержателем, у тому числі, за Генеральним договором про здійснення кредитування № 05.1-3ю/2014/2-1 від 15.01.2014 (з усіма змінами та доповненнями до цього договору як укладеними та і тими, що будуть укладені в майбутньому). Пунктом 1.3 Генерального договору передбачено строк, протягом якого Банк здійснює надання кредитів за цим Договором - по 14.01.2017, п.2.2.4 Генерального договору передбачена процентна ставка - не більше 36% річних та не менше 24% річних. Зазначає, що аналогічні вимоги зазначені у відповідних пунктах Іпотечного договору. А тому просить у задоволенні позову відмовити.

Крім того, одночасно з поданням відзиву представником відповідача було подано заяву щодо застосування строків позовної давності. Зокрема зазначає, що перебіг позовної давності для ОСОБА_2 щодо звернення з позовом про визнання недійсним іпотечного договору №04-981/1-1 від 15.01.2014 року розпочався 16.01.2014 (з наступного дня після дати укладення договору) та сплив - 16.01.2017.

28.11.2018 ОСОБА_2 було подано відповідь на відзив та на заяву щодо застосування строків позовної давності. Зазначає, що відповідачем у поданому відзиві не було зазначено низку важливих деталей, які визначають спірні умови кредитування та ставлять позивача у вкрай невигідне становище.

Загалом. у відповіді на відзив, позивачка звертає увагу суду на наступні розбіжності:

- п.1.1.1 кредитного договору (основного зобов`язання) з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковим договором №2 від 23.01.2015р. кінцевим терміном повернення заборгованості по кредитує 22 січня 2016 р., натомість, пунктом 1.2. іпотечного договору №04-981/1-1 з урахуванням змін, внесених додатковим договором про внесення змін №1 від 23.01.2015 р. встановлено, що вимоги із повернення фактично наданого кредиту обумовлені кінцевим строком повернення до 14 січня 2017 року.

- п.1.2. кредитного договору, з урахуванням змін, внесених додатковим договором №2 від 23.01.2015р. у п.1.1.2) визначено фіксовану процентну ставку за користування кредитом в розмірі 30% річних, однак, п.1.2. договору про внесення змін №1 від 23.01.2015р. до іпотечного договору №04-981/1-1 зазначено, що процентна ставка за користування кредитними коштами є плаваючою та становить не менше 24% але не більше 36 % річних.

Додатково зазначає, що з наведеного вбачається, що умови іпотечного договору № 04 -981/1-1 (з врахуванням внесених змін) суперечать суттєвим умовам основного зобов`язання, встановленим Генеральним договором про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1 від 15.01.2014а. та Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15.01.2014р. в частині кінцевого строку повернення кредиту, а також сплати процентів за користування ним.

Щодо твердження про порушення строків позовної давності зазначає, що відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 07.03.2018 р. було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» Брайка С.А до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення з відповідачів на користь товариства заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №0 5.1-4ю/2014/2-1 віл 15.01.2014 р. Позивачка зазначає, що відразу після цього у неї з`явилась об`єктивна необхідність ознайомлення з матеріалами вищевказаної справи, під час якого виявилось, що укладений нею спірний іпотечний договір містить суттєві розбіжності та не відповідає умовам основного зобов`язання. А тому вважає, що перебіг строку позовної давності розпочався з дня, коли ОСОБА_2 могла довідатись про порушення свого права, а саме, з дня постановлення Рівненським міським судом Рівненської області ухвали 07.03.2018 р. За наведеного вважає, що позовна заява подана в межах допустимого строку.

В подальшому, представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив в частині застосування строків позовної давності, відповідно до яких зазначає, що позивачкою в тексті позовної заяви від 12.09.2018 р. та відповіді на відзив підтверджено укладення Іпотечного договору №04-981/1-2, зі змісту якого заявниці відомо про всі умови договору, з якими вона погодилась, підписавши договір. Тобто твердження позивачки про те, що перебіг строків позовної давності розпочався з дня, коли вона могла довідатись про порушення свого права, а саме - дня постановлення Рівненським міським судом Рівненської області ухвали про відкриття провадження у цивільній справі №569/2519/18 - відповідач вважає безпідставним.

Крім того, 27.05.2019 р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Банк Національний кредит» Волковим О.Ю. було подано письмові пояснення. Відповідно до пояснень, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.02.2019 у справі у справі № 569/2519/18 було задоволено позов Банка до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ПП «Фламінго-Тойс» в особі ліквідатора Чепелюка О.О. про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15.01.2014 у розмірі 3352172, 26 грн. Також, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.04.2019 у справі № 569/9425/18 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», ПП «Фламінго-Тойс» в особі ліквідатора Чепелюка О.О. про визнання недійсним договору поруки.

Враховуючи викладене просить врахувати вищезазначені рішення судів під час ухвалення рішення у справі №570/4341/18.

Позивачка в судове засідання не з`явилась.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задоволити. Надала пояснення щодо вищезазначених обставин.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, описаних у відзиві на позовну заяву. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.01.2014 року між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ПП «Фламінго-Тойс» було укладено Генеральний договір про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1.

Відповідно до п. 1.1. Генерального договору банк зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором та кредитними договорами, що будуть укладені в межах та на виконання умов цього Договору, що становлять невід`ємну його частину, далі кредитні договори, надавати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором та кредитними договорами повернути кредитні кошти, своєчасно сплатити проценти за користуванням кредитними коштами та сплачувати інші платежі, визначені цим Договором та кредитними договорами.

Пунктом 1.2. Генерального договору було встановлено загальний розмір ліміту кредитування, що не повинен перевищувати 1 600 000 грн. 00 коп.

Пунктом 1.3. встановлено строк кредитування - з 15.01.2014 р. по 14.01.2017 р.

23 січня 2015 року між тими ж сторонами було укладено Договір про внесення змін №1 до Генерального договору про здійснення кредитування №05.-1-3ю/2014/2-1 від 15.01.2014 р., яким внесено зміни, зокрема, до п.1.2., новою редакцією якого, зменшено загальний розмір ліміту кредитування, який не повинен перевищувати 1 432 793 грн. 23 коп. Змінами до п.2.2.4. встановлено, що процентна ставка: у гривні може бути фіксована або змінювана, але не може становити менше 24% річних та більше 36% річних.

15 січня 2014 року між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ПП «Фламінго-Тойс» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1, за умовами якого, кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах Генерального договору про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1 від 15.01.2014 р., забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. (п.1.1)

Відповідно до п. 1.1.1 кредитного договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами) зі сплатою 23% річних та комісій . в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, в межах максимального ліміту заборгованості до 1 600 000 грн. за визначеним цим договором графіком змін максимального ліміту заборгованості. Кінцевою датою повернення кредиту визначено - 14 січня 2015 року.

23.01.2015 року між цими ж сторонами було укладено Договір про внесення змін №2 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15.01.2014 р. Даним договором було внесено суттєві зміни до умов кредитування, зокрема, було внесено зміни в п.1.1.1, новою редакцією якого зменшено межі максимального ліміту заборгованості до 1 432 793 грн. 23 коп., а також кінцевим термом повернення кредиту визначено 22.01.2016 рік. Новою редакцією п.1.1.2. встановлено, що для розрахунку процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів від дати укладення цього договору встановлюється фіксована процентна ставка у розмірі 30% річних, а починаючи з 31 календарного дня, процентна ставка є змінюваною (плаваючою).

На забезпечення виконання позичальником всіх зобов`язань перед іпотекодержателем за Генеральним договором про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1 від 15.01.2014 р., Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15.01.2014 р., а також виконання іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за цим договором, 15.01.2014 року між «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та позивачкою, яка діяла як майновий поручитель за зобов`язаннями ПП «Фламінго-Тойс» було укладено іпотечний договір №04-981/1-1, відповідно до п.1.1 якого, іпотекодавець передає в наступну іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за Генеральним договором про здійснення кредитування №05.1-3ю/2014/2-1 від 15.01.2014 року, Договором про надання відновлюваної кредитної лінії №05.1-4ю/2014/2-1 від 15.01.2014, а також виконання іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за цим договором, визначене умовами договору нерухоме майно. Зокрема:

-адміністративно-складські та виробничі приміщення для зберігання, складання, комплектування та виробництва промислових товарів у тому числі дитячих іграшок та товарів для дітей, загальною площею 1873,5 м. кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, загальною площею 0,5479 га, кадастровий номер :04:029:0092, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості та іншої промисловості, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.2. іпотечного договору №04-981/1-1 встановлено, що вимоги із повернення фактично наданих грошових коштів в сумі 1 600 000 грн. 00 коп. обумовлені кінцевим строком повернення до 14 січня 2017 року, включно. При цьому, вимоги зі сплати процентів за користування кредитом нараховуються за процентною ставкою відповідно до умов кредитного договору, але не більше 35% річних.

Надалі, 23.01.2015 р. між цими ж сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору №04-981/1-1.

Відповідно до п.1 даного договору сторони домовились викласти п.1.2. іпотечного договору наступним чином: вимоги із фактично наданого кредиту в сумі 1 432 793 грн. 23 коп. обумовлені кінцевим строком повного повернення до 14 січня 2017 року, включно. При цьому сплата суми процентів за користування кредитом нараховується за процентною ставкою не менше 24% та не більше 36% річних.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд виходив з наступного.

Правовідносини щодо застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», відповідно до якого законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За приписами ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (ч.4 ст. 631 ЦК України)

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», редакції чинній на момент виникнення правовідносин, іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про:

- для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців;

- для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

- для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про:

- для громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, місця проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів;

- для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані; у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що оспорюваний договір іпотеки відповідає вказаним вимогам закону.

Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що умови іпотечного договору суперечать суттєвим умовам основного зобов`язання в частині кінцевого строку повернення кредиту, а також сплати процентів за користування кредитом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Генеральним договором (з урахуванням змін №1 від 15.01.2014 року) встановлено такі суттєві умови:

п. 1.1. Банк зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором та кредитними договорами, що будуть укладені в межах та на виконання умов цього Договору, що становлять невід`ємну його частину, далі кредитні договори, надавати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором та кредитними договорами повернути кредитні кошти, своєчасно сплатити проценти за користуванням кредитними коштами та сплачувати інші платежі, визначені цим Договором та кредитними договорами.

п. 1.2. Загальний розмір ліміту кредитування, позичальника за наданими кредитами не повинен перевищувати 1 432 793 грн. 23 коп.

п. 1.3. Строк кредитування - з 15.01.2014 р. по 14.01.2017 р.

п.2.2.4. Процентна ставка: у гривні може бути фіксована або змінювана, відповідно до умов Кредитних договорів, але не більше 36% процентів річних та не менше 24% процентів річних.

Аналогічні умови зазначені і у Іпотечному договорі (з урахуванням змін №1 від 15.01.2014 року), зокрема:

п. 1.2. Іпотекою, створеною за цим договором, забезпечуються вимоги, що випливають з основного зобов`язання. Зокрема з цього Договору та Кредитного договору, за якими іпотекодержатель, надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 1 432 793 грн. 23 коп.. на умовах та в порядку, визначеному, встановлених Кредитним договором, зокрема:

- вимоги із повернення фактично наданого Кредиту в сумі 1 432 793 грн. 23 коп. з кінцевим строком повернення до 14 січня 2017 року, включно, а також достроково у випадках, передбачених договорами, якими обумовлене основне зобов`язання, та/або іншими договорами, що забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором, або чинним законодавством України;

- вимоги із фактично наданого кредиту в сумі 1 432 793 грн. 23 коп. обумовлені кінцевим строком повного повернення до 14 січня 2017 року, включно. При цьому сплата суми процентів за користування кредитом нараховується за процентною ставкою не менше 24% та не більше 36% річних.

Отже, судом встановлено, що умови спірного правочину відповідають положенням Генерального договору, не містять суперечностей з умовами основного зобов`язання, а тому відсутні підстави для визнання правочину недійсним.

Крім того, текст оспорюваного договору сторонами прочитано, зміст, значення та наслідки укладення їм роз`яснені і відповідають намірам сторін, про що останніми проставлені підписи в іпотечному договорі.

Під час укладення цієї угоди позивачка засвідчила та гарантувала, що на момент укладення цього договору була ознайомлена з умовами договору, укладеного між позичальником та іпотекодержателем та договорами, що забезпечують його виконання та які укладені на момент укладення цього Договору, ніяких заперечень, а також непорозумінь їх положень не має (п.1.4.12. Іпотечного договору).

За наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову, оскільки він є безпідставним та недоведеним.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності.

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Перебіг позовної давності для ОСОБА_2 щодо звернення з позовом про визнання недійсним іпотечного договору №04-981/1-1 від 15.01.2014 року розпочався 16.01.2014 (з наступного дня після дати укладення договору) та сплив 16.01.2017 року.

З позовом до суду вона звернулася 12.09.2018 року.

Суд не вважає прийнятними пояснення позивачки про те, що вона дізналася про порушення свого права з дня постановлення Рівненським міським судом Рівненської області ухвали від 07.03.2018 р.

Адже зі змістом договору позивачка була ознайомлена після його укладення. І саме з цієї дати слід обчислювати строки позовної давності у разі, якщо позивачка вважала, що її права є порушеними.

Але, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності, то у суду немає підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності як самостійної підстави для відмови у позові.

Щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.09.2018 року було вжито заходи по забезпеченню позову, а саме, накладено арешт на майно, зокрема на:

- адміністративно-складські та виробничі приміщення для зберігання, складання, комплектування та виробництва промислових товарів у тому числі дитячих іграшок та товарів для дітей, загальною площею 1873,5 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на підставі Рішення Рівненського районного суду Рівненської області по від 05.04.2013 р. (справа №570/1285/13-ц) про визнання права власності на будівлі за ОСОБА_2 . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 683795, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим 18.06.2013р., індексний номер витягу 5006032;

- земельну ділянку, загальною площею 0,5479 га, кадастровий номер :04:029:0092, цільове призначення якої для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), видане 18.06.2013р., індексний номер 5008288. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.05.2013р. за номером запису про право власності 1089184, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим 18.06.2013р., індексний номер витягу 5008563.

Згідно ч.1. с. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до положень ч.9 с. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

А тому, оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, то суд вважає за доцільне скасовувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 14.09.2018 року.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч.10 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набранням рішенням законної сили.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПП "Фламінго-Тойс" про визнання недійсним іпотечного договору - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 14.09.2018 року, а саме:

- скасувати арешт адміністративно-складських та виробничих приміщень для зберігання, складання, комплектування та виробництва промислових товарів, у тому числі дитячих іграшок та товарів для дітей, загальною площею 1873,5 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на підставі Рішення Рівненського районного суду Рівненської області по від 05.04.2013 р. (справа №570/1285/13-ц) про визнання права власності на будівлі за ОСОБА_2 . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 683795, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим 18.06.2013р., індексний номер витягу 5006032;

-скасувати арешт земельної ділянки, загальною площею 0,5479 га, кадастровий номер :04:029:0092, цільове призначення якої для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), видане 18.06.2013р., індексний номер 5008288. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.05.2013р. за номером запису про право власності 1089184, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим 18.06.2013р., індексний номер витягу 5008563.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» (, вул. Тургенєвська, 52/58, м. Київ; поштова адреса: бульвар Тараса Шевченка, 35, м. Київ, 01032).

Суддя Красовський О.О.

Повний текст судового рішення складено 27.12.2019 р.