Провадження №22-ц/812/608/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

4 квітня 2019 року м. Миколаїв

справа № 484/4708/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договорів оренди за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ухвалене 16 січня 2019 року під головуванням судді Літвіненко Т.Я. у приміщенні цього суду, повний текст судового рішення складено 25 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Позивач зазначала, що за нею на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року визнано право власності на земельну ділянку площею 5,3421 га за кадастровим номером НОМЕР_1 та земельну ділянку площею 5,3579 га за кадастровим номером НОМЕР_2, що розташовані в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Вказані земельні ділянки належали її чоловікові ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 1 січня 2009 року та 1 грудня 2010 року було укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок строком на 50 років.

Згідно умов зазначених договорів орендна плата визначена у фіксованому розмірі, яку відповідач повинен сплачувати не пізніше 26 грудня кожного року.

Оскільки до позивача в спадщину перейшло право власності на вказані земельні ділянки, то разом з цим правом, до неї перейшло право на отримання орендної плати за користування земельною ділянкою.

Посилаючись на те, що відповідач за період з 2012 року по 2017 рік не сплачує орендну плату, чим порушує істотні умови договорів, просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 1 січня 2009 року, з кадастровим номером НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кримківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області від 1 березня 2012 року за № 00981; договір оренди земельної ділянки від 1 грудня 2010 року, з кадастровим номером НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кримківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області від 1 березня 2012 року за № 00982 та стягнути з відповідача відшкодування судових витрат.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 5,3579 га, кадастровий номер НОМЕР_1 від 1 січня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 1 березня 2012 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кримківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 00981. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 5,3421 га., кадастровий номер НОМЕР_2 від 1 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 1 березня 2012 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кримківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 00982. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 409 грн. 60 коп.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2019 року виправлено описку в резолютивній частині рішення суду від 16 січня 2019 року вказавши прізвище, ім'я та по-батькові орендодавця як «ОСОБА_2»

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вказує, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначав, що суд не врахував відсутності вини відповідача у порушенні зобов'язання щодо сплати позивачу орендної плати, оскільки останній сам допустив бездіяльність , який не звертався до орендаря за отриманням орендної плати. Крім того, на думку апелянта, судом безпідставно не застосовано строк позовної давності, що не відповідає вимогам закону, практиці Верховного Суду України та ЄСПЛ.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції належним чином повідомлені сторони не з'явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі відповідних державних актів на право власності на земельні ділянки був власником земельної ділянки площею 5,3421 га за кадастровим номером НОМЕР_1 та земельної ділянки площею 5,3579 га за кадастровим номером НОМЕР_2, що розташовані в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

1 січня 2009 року та 1 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» були укладені договори оренди належних йому земельних ділянок строком на 50 років, які були зареєстровані у книзі запису державної реєстрації договорів оренди землі по Кримківській сільській раді, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 01.03.2012р. за № 00981 і № 00982 (а.с 7-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року у справі № 484/4427/17 за позивачем ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом її померлого чоловіка ОСОБА_2 визнано право власності на вищезазаначені земельні ділянки, на підставі чого була внесена відповідна інформація до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5-6, 11, 12).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладання договорів оренди) визначено, що однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладання договорів оренди) було передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 4 ст. 32 Закону «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на час укладання Договору) передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

В пункті 40 укладених ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договорів оренди сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

В силу ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Положеннями частини п'ятої статті 1268 ЦК України закріплено, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За такого, набувши в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на передані в оренду відповідачу земельні ділянки, ОСОБА_1 набула, відповідно, і усі права та обов'язки орендодавця за цими договорами.

Відповідно до пункту 9 укладених ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договорів орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі шляхом видачі Орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок Орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає (з урахуванням прибуткового податку), який сплачується відповідно до вимог законодавства) фіксовану грошову суму: за договором оренди від 01.01.2009 року - у розмірі 1497 грн. 60 коп., за договором оренди від 01.12.2010 року - у розмірі 1585 грн. 96 коп. Форма розрахунку за договором (грошова або у натуральній формі) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати, визначеного додатком №1 до указаного договору, шляхом подання орендодавцем на ім'я орендаря письмової заяви. Така заява подається орендодавцем орендарю до 01 вересня року, за який проводиться розрахунок по орендній платі. Якщо протягом року сторони не погодили форму виплати орендної плати, вважається, що розрахунок по орендній платі буде здійснюватися у грошовій формі на суму, зазначену в абзаці 1 пункту 9 цього договору. У випадку настання форсмажорних обставин, які призвели до неможливості виконання зобов'язань в певній частині, коли між сторонами є домовленість про сплату орендної плати в натуральній формі, орендар виплачує орендодавцю грошову компенсацію за частину недоданої сільськогосподарської продукції або заміняє іншою сільськогосподарською продукцією. Пунктом 10 договорів передбачено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється без урахування індексу інфляції. Пунктом 11 встановлено, що орендна плата вноситься щорічно до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Пунктом 12 договору визначено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції або послуг.

Пунктом 38 укладених ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договорів оренди землі передбачено, що їх дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Як правильно встановив суд і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявами, в яких повідомляла про набуття права власності на орендовані ТОВ «Агрофірма Корнацьких» земельні ділянки та просила виплатити заборгованість з орендної плати за період з 2012 року по 2017 рік (а.с. 15-17). Проте, від ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відповіді на ці звернення позивачки не надходили.

Доказів сплати орендної плати за укладеними ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договорами оренди землі за період з 2012 року по 2017 рік відповідачем не надано.

Як вбачається з листа ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 15.01.2018 р. № 12 первинні документи, що фіксують факт виконання ними господарських операцій, зберігаються протягом трьох років, а тому ними були надані відомості щодо нарахування орендної плати за укладеними з ОСОБА_2 договорами оренди землі за 2015-2017 роки із зазначенням, що така орендна плата орендодавцем не була отримана (а.с. 50).

Встановивши такі обставини, з огляду на вищенаведені положення законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди землі у зв'язку із систематичним порушенням ТОВ «Агрофірма Корнацьких» свого обов'язку щодо виплати орендної плати, що є істотним порушенням договорів оренди, оскільки це позбавило позивачку можливості отримати гарантовані цими договорами кошти за те, що її земельні ділянки використовує відповідач.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не виконано умови п. 9 договору оренди землі щодо письмового погодження орендодавцем та орендарем форми розрахунку виплати орендної плати за договором не заслуговують на увагу, оскільки указане не звільняє відповідача від обов'язку виконувати умови договору оренди землі в частині сплати погодженого розміру орендної плати.

Умовами договорів оренди не передбачений перерахунок орендної плати виключно у безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця, а тому відсутність у відповідача відомостей щодо банківського рахунку позивача не можна вважати перешкодою для здійснення орендної плати.

Також колегія суддів враховує наступне.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ст. 612 ЦК України).

Таким чином, умовою, за якої боржник звільняється від негативних наслідків невиконання зобов'язання, є прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку (ч. 1 ст. 613 ЦК України).

Доказів того, що ОСОБА_1 відмовлялася прийняти належне виконання (орендну плату), запропоноване боржником, або не вчинила дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку, суду не надано, а тому її не можна вважати кредитором, що прострочив.

Крім того статтею 537 ЦК України передбачено виконання зобов'язання внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

Так, боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Відповідачем не надано доказів виконання зобов'язань з виплати орендної плати на користь позивачки або ОСОБА_2 шляхом внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

За такого, є безпідставними посилання апеляційної скарги на відсутність вини ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в систематичній несплаті орендної плати в зв'язку із тим, що позивачка не зверталась за її отриманням.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги про безпідставне незастосування судом строку позовної давності.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позивачкою заявлено вимогу на захист свого права як власника земельних ділянок шляхом розірвання договорів оренди через порушення відповідачем його істотних умов щодо сплати орендної плати, тобто йдеться про застосування наслідків триваючого правопорушення.

Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав, а тому позовна давність за вимогами про дострокове розірвання договорів оренди ОСОБА_1 не пропущена.

За такого суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно застосував норми матеріального права, дотримався положень процесуального закону, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 8 квітня 2019 року