1Справа № 335/1615/19 2/335/1220/2019
УХВАЛА
про залишення позову без руху
12 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права сумісної власності подружжя, про поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності на Ѕ частини майна набутого під час шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
07.02.2019 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права сумісної власності подружжя, про поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності на Ѕ частини майна набутого під час шлюбу.
Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї додатками, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, та підлягає залишенню без руху, у звязку з наступним.
Як передбачено п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Вподаній до суду позовній заяві, всупереч вимогам ст. 175 ЦПК України не зазначено переліку документів та інших доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), а також відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Також, в позовній заяві позивач посилається на те, що нею вживалися заходи забезпечення доказів, шляхом направлення листа на адресу відповідача, однак ОСОБА_1 до позову не долучено відповідного документу, що є порушенням вимог п. 5 ч. 1 ст. 175 ЦПК України, яким передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимог; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Дане порушення також не відповідає вимогам ч. 5 ст. 177 ЦПК України, згідно якої позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Як передбачено п.п. 1.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», вимоги майнового характеру для фізичних осіб підлягають оплаті судовим збором, який має становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановлено, що позивач, при поданні до суду позовної заяви сплатила суму судового збору у мінімальної розмірі, та повідомила суд, що в подальшому нею буде доплачено суму судового збору, але тільки після визначення вартості майна.
Разом з тим, ч. 2 ст. 176 ЦПК України встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Аналогічні розяснення містяться у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року.
Враховуючи вище викладене, вважаю необхідним визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті позивачкою за предявлення вимог майнового характеру, на рівні максимальної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, а саме пять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 9 605 грн. та відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 176 ЦПК України.
Отже позивачу слід доплатити суму судового збору у розмірі 8 836 грн. 60 коп. У разі незгоди з визначеною сумою сплати судового збору, розяснити ОСОБА_1 її право на подання до суду доказів дійсної вартості спірного майна для визначення ціни позову.
Окрім того, як вбачається з позовної заяви в ній міститься вимога про витребування у відповідача правовстановлюючих документів на спірне майно. Проте, вказана вимога повинна бути подана окремою заявою про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, за яку передбачено сплату судового збору.
Також, як передбачено ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
До позовної заяви додані ксерокопії документів, як докази, які не засвідчені підписом позивача із зазначенням дати такого засвідчення, тобто не завірені належним чином, що не відповідає вимогам ЦПК України.
Враховуючи, що подані до позову документи не є оригіналами та як копії належним чином не завірені, такі документи не можуть підтверджувати дійсні факти, зафіксовані в їх оригіналах, що нівелює їх доказову силу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У звязку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
При цьому, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу час для усунення вищенаведених недоліків, розяснивши, що у разіне усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права сумісної власності подружжя, про поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності на Ѕ частини майна набутого під час шлюбу залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Розяснити, що для усунення цих недоліків необхідно подати до суду позовну заяву у новій редакції, в якій, крім раніше викладеного зазначити:
- перелік документів та інших доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності);
- інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
- додати до позовної заяви всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;
- привести додані до позову та для відповідача докази у відповідність зі ст. 95 ЦПК України.
Крім того, необхідно доплатити судовий збір в розмірі 8 836 грн. та подати до суду оригінал квитанції, що підтверджує цю сплату за вимоги майнового характеру з врахуванням ціни позову у відповідності до п.п. 1.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону.
Розяснити ОСОБА_1, що у разі незгоди з визначеною сумою сплати судового збору, вона вправі подати до суду докази дійсної вартості спірного майна, з якого визначити ціну позову та сплатити судовий збір.
Розяснити ОСОБА_1, що клопотання (заява) про витребування доказів повинно подаватися окремим документом від позовної заяви.
Повідомити, що у разі усунення вказаних вище недоліків у встановлений судом строк позовна заява вважатиметься поданою у день первісного подання до суду та що в іншому разі вона вважатиметься неподаною і її буде повернуто.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду лише щодо визначення розміру судового збору в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В.О. Макаров