Номер провадження: 22-ц/813/7804/19
Номер справи місцевого суду: 501/2464/19
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, на ухвалу Іллічівського міськрайонного суду Одеської області про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Смирнова В.В. 08 серпня 2019року у м. Чорноморськ Одеської області,

встановила:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу (а.с. 2-4).

Одночасно з позовом ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову (а.с. 10-11).

В обгрунтування заяви позивач послався на те, що існує очевидна небезпека невиконання в майбутньому рішення суду щодо стягнення суми боргу.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08 серпня 2019 року клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:002:2774, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 16).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було належним чином перевірено, чи виникли між стронами правовідносини з договору позики. Крім того, судом не було встановлено співмірність заходів забезпечення із заявленими позовними вимогами (а.с. 22-25).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачено частиною 1 статті 150 ЦПК України; відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову стягнення боргу. При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачами було передано позивачу Державний акт на земельну ділянку, на яку було накладено арешт, в якості забезпечення виконання боргових зобов`язань

Таким чином, пред`явлені позовні вимоги є вимогами майнового характеру, відтак, забезпечення їх накладенням арешту на нерухоме майно є обгрунтованим.

Колегія суддів вважає також обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, оскільки судом першої інстанції було накладено арешт на майно, яке є забезпеченням виконання зобов`язань з повернення грошових коштів.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника); метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, з урахуванням доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов вірного висновку, що неприйняття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження нерухомого майна на користь інших осіб.

Таким чином, з огляду на пред`явлення вимог майнового характеру, які забезпечуються арештом майна, співмірність заходів забезпечення позову заявленим вимогам тощо, у суду першої інстанції були наявні підстави для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно земельрну.

Вказане спростовує викладені у апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 щодо невідповідності виду забезпечення заявленим позовним вимогам.

Крім того, необгрунтованими є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено, чи виникли між стронами правовідносини з договору позики, оскільки вказаному питанню має бути надана правова оцінка виключно судом першої інстанції при розгляді справи по суті.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08 серпня 2019 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 08 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 26 грудня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе