ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 629/524/17

провадження № 22-ц/818/686/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругова С.С., Маміна О.В.,

учасники справи:

позивач : Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

представник позивача: Литвиненко Олена Леонідівна;

відповідач: ОСОБА_3;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Смірновою Н.А. в залі суду в м. Лозова,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що 16 квітня 2013 року ОСОБА_3 уклав кредитний договір б/н, згідно умов якого отримав картковий рахунок та отримав кредитний ліміт кредитної лінії у розмірі 15168, 63 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 27.01.2017 року виникла заборгованість зі сплати кредитних зобовязань у розмірі 79447,03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 15307, 40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 25132, 77 грн.; заборгованість за пенею у розмірі 33575, 92 грн.; заборгованість по комісії у розмірі 5430, 94 грн. Відповідачу направлялася претензія, щодо вимог погашення суми заборгованості за кредитом, яка залишилася без уваги. У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 79447,03 грн., а також судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що позивач свої вимоги до відповідача мотивував тим, що між ними існують договірні правовідносини які за своєю природою походять з договору банківського обслуговування, цей договір є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору на умовах овердрафту та його регулюванням виступають Умови та Правила надання банківських послуг, Правила використання платіжних карт і Тарифи, які є невід'ємною частиною цього договору. Відповідач проти цих обставин не заперечував, як і не заперечував факту отримання кредитних коштів, що походить з його незгоди із розрахунком заборгованості виготовленим позивачем, при цьому свого розрахунку відповідач суду не надав. Звертає увагу суду на те, що згідно наявного у справі розрахунку заборгованості останнє погашення по тілу кредиту було здійснено 27.02.2014 р., а останнє погашення по комісії було здійснено 03.03.2014 р., що у сукупності з вищевказаною інформацією про звернення позивача до суду з даним позовом 14.02.2017 р. унеможливлює судовий висновок про пропущення позивачем позовної давності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Єрмолаєва В.В., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 16 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку НОМЕР_1. Згідно даної заяви ОСОБА_3 приєднався до «Умов та правил банківських послуг», тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 16.04.2013 року.

Зазначений кредитний договір складається із заяви позичальника, а також Умов і правил надання банківських послуг. Своїм підписом у зазначеній заяві відповідач підтвердив, що він ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

Згідно до п. 3.2.1.1.6. Умов зазначає, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

З довідки про розмір встановлення кредитного ліміту від 01.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 станом на 17.04.2013 р. встановлений розмір ліміту - 12 400 грн., . 21.06.2013 р. - 24 500 грн., . 20.09.2013 р. - 26 500 грн., 02.03.2014 р. - 15 168, 63 грн.

Позивач стверджує, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 27.01.2017 року та відповідно до розрахунку заборгованості за договором відповідач має заборгованість у розмірі 79447, 03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 15307,40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 25132,77 грн.; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 33575,92 грн.; заборгованість по комісії за використання кредитом 5430, 94 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст.1048 ЦК України проценти за договором займу (кредиту) нараховуються до дня фактичного повернення займу, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до даного договору, відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Банком до суду апеляційної інстанції надано додаткові письмові пояснення, які містять інформацію, що відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитним ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта.

Про факт отримання кредитної картки також свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_3 користувався вказаною карткою, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплату у магазинах та через термінали самообслуговування.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості ним був здійснений 27.02.2014 року в розмірі 250 грн. (а.с. 26-27).

Із розрахунків позивача, крім іншого вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, комісії та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

Факт отримання кредитних коштів та розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений виписками по особовим рахункам в яких міститься повна інформація про рух коштів на рахунках, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором.

Тому заперечення відповідача щодо зняття кредитних коштів та їх погашення не відповідають дійсності.

Щодо застосування строків позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічні правові позиції викладені і в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 181/467/17, сторонами в якій були ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальник.

Наявність заборгованості підтверджується виписками по особовим рахункам, які згідно п.п. 57, 58 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 04.07.2018 року № 75 є регістрами, які Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2170цс16.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж позичальником був зроблений 27.02.2014 року, з позовом до суду позивач звернувся 15.02.2017 року, що вбачається із штемпеля вхідної кореспонденції районного суду.

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції про застосування строків позовної давності до даних правовідносин.

Підстав для застосування строків позовної давності до вимог щодо стягнення тіла кредиту, відсотків, комісії - не має.

В той час є підстави для застосування строків позовної давності до вимог щодо стягнення пені.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно розрахунку заборгованості за період з 27.02.2016 року по 27.01.2017 року пеня складає 7976,86 грн.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» підлягає стягненню 53 847,97 грн., з яких: 15 307,40 грн. - заборгованість за кредитом, 25 132,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7976,86 грн. - заборгованість за пенею, 5 430,94 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, а саме на 67,7%. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн., 67,7% з яких складає 1083,20 грн. при подачі апеляційної скарги - 2 400 грн. З урахуванням частково задоволення позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 708 грн., з яких 1083, 20 грн. за подачу позовної заяви (67,7% від 1600 грн.) та 1624,80 грн. - за подачу апеляційної скарги (67,7% від 2400 грн.).

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 53 847,97 грн., з яких: 15 307,40 грн. - заборгованість за кредитом, 25 132,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7976,86 грн. - заборгованість за пенею, 5 430,94 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 708 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В.Маміна