н/п 2-др/953/20/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Лях М.Ю., при секретарі Хомінської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чуприни Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних із розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

20.12.2019 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чуприни Т.С., в порядку визначеному абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України надійшла письмова заява про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

В судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, перевіривши доводи, викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати: на професійну правничу допомогу (що включає в себе, в тому числі, участь в судових засіданнях); пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником відповідача - адвокатом Чуприною Т.С. на виконання вимог статті 178 ЦПК України, представником відповідача до суду 18.10.2019р. було подано відзив на позов, в якому просила також і стягнути судові витрати, зазначивши що попередній (орієнтований) розрахунок витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається із витрат на правничу допомогу, що становлять 7000,00 грн.

Сума судових витрат представник зазначила у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат від 20.12.2019 року до якого додано копію договору про надання правової допомоги від 10.10.2019 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 10.10.2019 року, акт від 18.12.2019 року про надання правової допомоги №1 до договору про надання правової допомоги від 10.10.2019 року та квитанцію форми ПО-Д2 № 1125553 від 18.12.2019 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, зі змісту наданої представником відповідача квитанцією за формою ПО-Д2 № 1125553 від 18.12.2019 року на суму 7000,00 грн. вбачається відсутність посилання в ній ані на договір б/н про надання правової допомоги від 10.10.2019 року, ані на акт №1 про надання правової допомоги 18.12.2019 року.

Окрім того, згідно п.п. 1.1. 1.3. Інструкції по використанню форм документів суворої звітності, що використовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги, що затверджена наказом Укрсоюзсервіс від 29.09.1995, № 8, який зареєстровано в Мінюсті 25.10.1995 р. за № 389/925 Форми та Перелік документів суворої звітності, які повинні застосовуватися у процесі розрахунків із споживачами за побутові послуги, та Інструкція щодо їх використання розроблені за дорученням Кабінету Міністрів України від 22 травня 1995 року (протокол N 12).

Інструкція визначає види форм документів суворої звітності, порядок їх використання та заповнення при оформленні замовлень на виконання побутових послуг (робіт) та проведення розрахунків із споживачами (далі - замовники) і господарюючими суб`єктами.

Форми документів суворої звітності є обов`язковими для застосування незалежно від місця оформлення замовлення усіма господарюючими суб`єктами - підприємствами, організаціями всіх форм власності, підприємцями-громадянами, що надають побутові послуги населенню на території України.

Згідно таблиці 1 Інструкції - Перелік форм документів суворої звітності, які повинні застосовуватися в процесі розрахунків із споживачами за побутові послуги призначення квитанції форми ПО-Д2 - на виконання послуг, що надаються в присутності замовника.

Згідно п. 2 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою КМ України, від 16.05.1994, № 313:

- замовники - особи, яким надаються побутові послуги;

- виконавці - суб`єкти підприємницької діяльності (юридичні особи незалежно від форми власності та фізичні особи), які надають побутові послуги;

- побутове обслуговування населення - організована діяльність суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язана з наданням побутових послуг;

- побутова послуга - вид діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної із задоволенням конкретної побутової потреби індивідуального замовника.

Отже, суд зазначає, що квитанції форми ПО-Д2 у підтвердження здійснення платежу Клієнтом на користь адвоката за надання правничої допомоги, не є платіжним та/або будь-яким розрахунковим документом у системі розрахунків, а тому не може бути доказом отримання гонорару адвокатом.

Зазначені квитанції у підтвердження оплати побутових послуг виписують суб`єкти господарювання, в тому числі й фізичні особи-підприємці, які надають побутові послуги, а не самозайняті особи адвокати, які надають правову допомогу.

З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218.

Враховуючи, що вказана цивільна справа є справою незначної складності, у позовних вимогах позивачу було відмовлено за недоведеністю та необгрунтоуваністю, а наданими до суду документами обґрунтованість, фактичний обсяг витрат та докази отримання гонорару на правничу допомогу у конкретній цивільній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд зазначає про відсутність підстав для компенсації витрат представника відповідача на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 13, 43, 49, 76-81, 89, 133, 137, 141, ч.2,4 ст. 183, ч.1 ст. 223, 229, 241, 246, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чуприни Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних із розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити.

Ухвала про відмову у видачі додаткового рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцаті днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя -