Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 461/9358/15

провадження № 61-20472св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Львівська міська рада,

треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4, на рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про продовження строків для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її рідна сестра ОСОБА_5, яка по день смерті проживала і була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті сестри залишилось спадкове майно, спадкоємцем за законом якого є позивачка, однак державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для прийняття спадщини, встановленого статтею 1270 ЦК України. Причиною такого пропуску строку зазначала, що з 2010 року стан її здоров'я погіршився і хронічні захворювання вимагали постійного обстеження, лікування та постійного перебування на диспансерному обліку, що ускладнювало її пересування поза межами свого місця проживання. Про смерть своєї сестри позивачка довідалась на початку липня 2015 року від своєї онуки ОСОБА_4, яка не могла її знайти у зв'язку із зміною місця проживання.

Стверджувала, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5

Посилаючись на зазначені обставини та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини терміном два місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5

Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, враховуючи, що з 2010 року стан її здоров'я погіршився і її хронічні захворювання вимагали постійного обстеження, лікування і постійного перебування на диспансерному обліку, що підтверджується наданими нею доказами, та перешкоджали їй звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_6 - представника ОСОБА_2, задоволено. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 серпня 2016 року скасоване і ухвалене нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції помилково вважав наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, оскільки вони не є тими об'єктивними обставинами або обставинами непереборних істотних труднощів, існування яких дає підстави вважати, що строк пропущено з поважних причин.

Похилий вік позивача та стан її здоров'я не перешкоджали їй звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а її доводи щодо незнання про смерть спадкодавця як причина пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено без урахування та дослідження всіх матеріалів і доказів у справі. Суд проігнорував доведення позивачем обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу, поданому у березні 2017 року, ОСОБА_7 зазначила про безпідставність її доводів, оскільки касаційна скарга не містить правової оцінки щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року цивільну справу № 461/9358/15 передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про продовження строків для прийняття спадщини призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій установлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 на праві власності.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 грудня 2012 року НОМЕР_1, виданим Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 546 (а. с. 55).

Після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилась спадщина на її майно, а саме - на квартиру АДРЕСА_1.

17 липня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву до Третьої львівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 12).

20 липня 2015 року на підставі вищевказаної заяви було зареєстровано спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 41264927 (а. с. 9).

Листом державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори від 25 серпня 2015 року № 2978/02-14 позивачу було роз'яснено право звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 11).

Позиція Верховного Суду

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці шостому пункту 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 3 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року

№ 6-1215цс16. Підстави для відступлення від цієї правової позиції відсутні.

Вирішуючи вказаний спір, Апеляційний суд Львівської області обґрунтовано вважав, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини є помилковими, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні і застосуванні норм статті 1272 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такою позицією апеляційного суду.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця, без встановлення об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Посилання позивачки на наявність захворювань, які перешкоджали їй відвідувати свою сестру (спадкодавця) і своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її смерті, обмежується лише наявністю у матеріалах справи світлокопії довідки від 21 серпня 2015 року, виданої лікарем 7-ої міської лікарні смт Брюховичі м. Львів, питання належності та допустимості якої як доказу вирішувалось апеляційним судом.

Крім того, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції правильно зазначив та врахував, що з метою видачі довіреності на представництво інтересів ОСОБА_1 у суді її онукою - ОСОБА_4, позивач самостійно відвідала нотаріуса та особисто брала участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що передумови для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з положеннями статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І.Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк