КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким просив: стягнути з ОСОБА_3 на його користь 7 202,00 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент прийняття у справі рішення по суті; стягнути з ОСОБА_3 на його користь судовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 24.09.2016 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір підряду № 23.09, за умовами якого відповідач зобов`язався розробити проектно-кошторисну документацію, виконати роботи з будівництва будинку у м. Лютіж Вишгородського району Київської області згідно з затвердженою проектно-кошторисною документацією та передати об`єкт у встановлений термін, але не пізніше 31.12.2016 року.

Згідно з п. 4.1 Договору його загальна ціна була визначена сторонами сумою, еквівалентною 26 000,00 доларам США.

При цьому, відповідно до п. 4.5 Договору позивач зобов`язався сплатити відповідачу суму, еквіваленту 10 000,00 доларам США як аванс не пізніше 3 календарних днів з час підписання цього Договору.

Разом з тим, вказував, що незважаючи на виконання ним своїх зобов`язань за Договором в частині сплати відповідачу авансу, останній своїх зобов`язань не виконав та станом на 27.07.2017 року об`єкт будівництва не здав.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення п. 6.1.1 Договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь пеню та штраф за період прострочення виконання зобов`язання з 01.01.2017 року до 27.07.2017 року у загальному розмірі 7 202,00 доларів США, з яких: 5 382,00 доларів США - сума пені, а 1 820,00 доларів США - сума штрафу.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05.09.2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 7 202,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент прийняття рішення у справі становило 182 210,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 955,76 грн. (а.с. 178-184).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справ, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що всупереч положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, суд першої інстанції одночасно стягнув з нього на користь позивача і пеню, і штраф.

При цьому, зазначає про порушення судом першої інстанції вимог ст. 99 Конституції України та ст. 192, 533 ЦК України в частині стягнення неустойки в іноземній валюті.

Крім того, посилаючись на Акт приймання-передачі від 07.06.2017 року, вказує на повне виконання ним умов Договору та відсутність у позивача будь-яких претензій до нього (а.с. 186-188).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.10.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 194, 195).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.11.2019 року справу призначено до розгляду (а.с. 199).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір підряду № 23.09, за умовами якого відповідач зобов`язався розробити проектно-кошторисну документацію, виконати роботи з будівництва будинку у м. Лютіж Вишгородського району Київської області згідно з затвердженою проектно-кошторисною документацією, щомісячно надавати замовникові акти виконаних робіт та передати об`єкт у встановлений термін, але не пізніше 31.12.2016 року.

У відповідності до п. 2.3 Договору датою закінчення виконання робіт підрядника за цим договором є дата підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкту.

Згідно з п. 4.1 Договору його загальна ціна була визначена сторонами сумою, еквівалентною 26 000,00 доларам США.

Відповідно до п. 4.5 Договору позивач зобов`язався сплатити відповідачу суму, еквіваленту 10 000,00 доларам США як аванс не пізніше 3 календарних днів з час підписання цього Договору.

При цьому, у п. 4.6 Договору сторони погодили, що остаточний розрахунок з підрядником здійснюється протягом 5 робочих днів після передачі об`єкта замовнику на підставі актів виконаних робіт. В якості остаточної оплати за виконання робіт підрядника замовник передає йому права володіння, користування та розпорядження транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, об`єм двигуна 2972 см3, номер рами НОМЕР_1 , та усі необхідні документи для здійснення перереєстрації транспортного засобу. Після передачі підряднику вказаного транспортного засобу він не має жодних майнових вимог до замовника на виконання договору.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору 24.09.2016 року позивач передав відповідачу 10 000 доларів США, про що свідчить відповідний додаток до договору.

Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували як виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений договором строк, так і підписання акту приймання-передачі об`єкту між сторонами, матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про те, що виконання ним своїх зобов`язань за договором у повному обсязі підтверджується Актом приймання-передачі від 07.06.2017 року, колегія суддів оцінює критично, адже, як вбачається зі змісту даного акту, останній лише свідчить про передачу відповідачу транспортного засобу MitsubishiPajero Sport.

Крім того, на звороті вказаного акту позивачем зазначено, що розрахунок буде здійснено в разі відсутності претензій до якості роботі.

Щодо посилань апелянта на вину позивача у затримці будівництва через передачу покрівельного матеріалу лише у лютому 2017 року, слід зазначити, що умови договору не містять строків надання покрівельного матеріалу позивачем відповідачу.

Водночас, як вже зазначалося вище, згідно з п.п. 3.1.7, 5.1 та 5.3 Договору до обов`язку відповідача входило надавати позивачу акти виконаних робіт щомісячно. Здавання-приймання виконаних робіт оформлюється актами приймання-передачі, підписаними обома сторонами, які щомісячно подаються відповідачем позивачу. Позивач зобов`язаний прийняти роботи, виконані відповідачем, не пізніше 5 календарних днів з дня отримання від відповідача акта виконаних робіт.

Тобто, виходячи аналізу вказаних положень договору, можна дійти висновку, що доказами прострочення позивача можуть бути підписані обома сторонами акти виконаних робіт до лютого 2017 року, з яких буде вбачатися, що на той момент були виконані всі інші роботи по будівництву, а залишились невиконаними лише роботи із влаштування покрівлі.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних актів виконаних робіт, або доказів направлення таких актів позивача та його відмову їх підписувати.

В свою чергу, відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно зі ст.ст. 526, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У відповідності до ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як передбачено п. 6.1.1 договору, за порушення терміну передачі об`єкта замовнику, вказаного в п. 2.1 договору, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення, за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 % від ціни договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, правильно встановивши факт допущення відповідачем прострочення виконання робіт з будівництва будинку в обумовлений договором строк, а також те, що 27.07.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача лист про розірвання договору в односторонньому порядку та вимогу про сплату неустойки у розмірі 7 202,00 доларів США, дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача і штрафу у розмірі 1 820,00 доларів США, і пені у розмірі 5 382,00 доларів США за прострочення виконання зобов`язань в період з 01.01.2017 року по 27.07.2017 року у загальному розмірі 7 202,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент прийняття рішення у справі становило 182 210 грн. 60 коп.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Водночас, згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання зобов`язань за договором, свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, як зазначила Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 20.04.2019 року по справі № 761/26293/16-ц, оскільки пеня не входить до складу зобов`язання і має штрафний, а не компенсаційний характер, нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

Однак, при ухваленні рішення суд першої інстанції вищенаведені положення законодавства не врахував та помилково дійшов висновку про наявність підстав для одночасного стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені у іноземній валюті.

На підставі викладеного, враховуючи вище встановлені обставини, а також те, що пеня за прострочення виконання зобов`язань розрахована за весь час такого прострочення (01.01.2017 року - 27.07.2017 року), в той час як штраф - лише за прострочення понад 30 днів), колегія суддів, перевіривши правильність розрахунків, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення виконання зобов`язань за Договором у розмірі 126 310 грн. 70 коп. (гривневий еквівалент 5 382,00 доларів США станом на 18.12.2019 року, виходячи з офіційного курсу НБУ).

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з останнього підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 263 грн. 04 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, оскільки апеляційна скарга відповідача задоволена частково, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 640 грн. 71 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) пеню за прострочення виконання зобов`язань за Договором підряду від 24 вересня 2016 року у розмірі 126 310 (сто двадцять шість тисяч триста десять) грн. 70 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 263 (одна тисяча двісті шістдесят три) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 71 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська