15.01.2019 Справа № 363/1914/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю,

при секретарі Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01 червня 2002 року між нею та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 43. Від шлюбу мають двох дітей: сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 березня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем. Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 травня 2014 року відповідач повинен сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1 500,00 грн. кожен місяць, починаючи з 16 квітня 2014 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 року та на утримання сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500,00 грн. кожен місяць, починаючи з 16 квітня 2014 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_12 року. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24 квітня 2017 року за № 6185 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дітей по виконавчому листу № 363/1631/14-ц від 02 червня 2014 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, за період з квітня 2014 року по березень 2017 року, становить 52 500,00 грн. За квітень 2017 року відповідачем аліменти не сплачено, тому загальна заборгованість по сплаті аліментів становить 55 500,00 грн. Відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Посилаючись на вимоги ст. 196 СК України просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей у розмірі 55 500, 00 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 21 630, 00 грн.

05.10.2017 року від представника позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей у розмірі 57 900, 00 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 57 900, 00 грн.

30.07.2018 року від представника позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей за період з квітня 2014 року по 06 липня 2018 року у розмірі 14 161, 28 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2014 року по 01 серпня 2017 року у розмірі 21 545, 00 грн. та за період з 01 серпня 2017 року по 06 липня 2018 року у розмірі 14 161, 28 грн.

04.10.2018 року від представника позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей за період з квітня 2014 року по 01 серпня 2018 року у розмірі 5 722, 58 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2014 року по 07 липня 2017 року у розмірі 272 858, 00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 15.01.2019 року зазначив, що оскільки заборгованість по сплаті аліментів відповідачем повністю погашена, вважає за доцільне зменшити розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2014 року по 07 липня 2017 року у розмірі 272 858, 00 грн. В подальшому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зменшені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач будучи присутнім у судовому засіданні проти зменшених позовних вимог заперечував, зазначив, що ним повністю погашена заборгованість по аліментам, а тому в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2014 року по 07 липня 2017 року у розмірі 272 858, 00 грн. слід відмовити. Зазначив, що він є інвалідом третьої групи та потребує постійного лікування, на утриманні має батьків пенсіонерів, окрім виплати аліментів постійно надав матеріальну допомогу на оздоровлення дітей, їх дні народження. Крім того, просив врахувати той факт, що у період з березня 2014 року по 26.06.2018 року не проживав у належній йому на праві власності квартирі, де проживала позивач та перешкоджала йому користуватися, а за цей період утворилась заборгованість по комунальних платежах у розмірі 26 769, 51, які йому необхідно погашати. Із викладених підстав просив відмовити у задоволенні позову, а у разі не можливості відмовити в їх задоволенні відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України зменшити їх розмір з урахування його стану здоров'я, матеріального стану та залишених позивачем комунальних платежів. В подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що з 01 червня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому відділом реєстрації актів громадського стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області шлюбі, про було зроблено відповідний актовий запис № 43 (а.с. 39).

Від сумісного проживання сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).

На підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 травня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1 500,00 грн. кожен місяць починаючи з 16 квітня 2014 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 року та на утримання сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500,00 грн. кожен місяць, починаючи з 16 квітня 2014 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_12 року (а.с. 10).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 березня 2016 року шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 9).

Зі свідоцтва про зміну імені вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 змінила прізвище на «ОСОБА_1» про, що 20.06.2017 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області проведено реєстрацію та складено відповідний актовий запис № 15 (а.с. 50).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24 квітня 2017 року за № 6185 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дітей по виконавчому листу № 363/1631/14-ц від 02 червня 2014 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, за період з квітня 2014 року по березень 2017 року, становить 52 500,00 грн. (а.с. 12-13).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 03 серпня 2017 року за № 10714 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дітей по виконавчому листу № 363/1631/14-ц від 02 червня 2014 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, за період з квітня 2014 року по серпень 2017 року, становить 57 900,00 грн. (а.с. 51-52).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06 липня 2018 року за № 13353 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дітей станом на 06.07.2018 року становить 14 161, 28 грн. (а.с. 103).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 20 серпня 2018 року за № 15477 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дітей станом на 01.08.2018 року становить 5 722, 58 грн. (а.с. 119-120).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 12 жовтня 2018 року за № 18344 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дітей станом на 12.10.2018 року відсутня (а.с. 154).

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

Відповідно до статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час звернення до суду із позовом) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Саме такий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц.

Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0777296 від 21.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 встановлена з 21 вересня 2017 року до 01 жовтня 2018 року третя група інвалідності, а згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 035395 з 01 жовтня 2018 року - третя група інвалідності встановлена довічно. Рекомендовано: ендопротезування лівого кульового суглобу, ортопедичне взуття, фізична реабілітація, санаторно-курортне лікування (а.с. 71, 157).

Згідно повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Вишгородської РДА Київської області від 31.07.2017 року про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця 31 липня 2017 року внесено запис № 3003132 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с. 40).

З довідки виданої Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради від 21.11.2017 року № 175 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, фактично проживає зі своїми батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 з березня 2014 року по теперішній час (а.с. 159).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_8 на праві власності має квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю задоволено та вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 155). Згідно акту державного виконавця 26.06.2018 року проведено вселення ОСОБА_2 (а.с. 156). З матеріалів справи вбачається наявність заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується квитанціями на оплату послуг та повідомленнями про припинення постачання послуг.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір неустойки може бути зменшений, якщо відповідач визнає неустойку, але посилається на обставини матеріального та сімейного стану, що є підставою для зменшення розміру неустойки.

Як вбачається з розрахунку, наданого представником позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2014 року по 07 липня 2017 року становить 272 858, 00 грн. (а.с. 145-147).

Суд погоджується з таким розрахунком, однак проаналізувавши надані докази сторонами, з урахуванням матеріального стану відповідача, стану його здоров'я, та те, що на даний час він є непрацюючим, отримує пенсію по інвалідності, на утриманні має батьків пенсіонерів, потребує постійного лікування, сплатив всю суму заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до суми 55 500 грн. Крім того суд вважає, що відповідач має зобов'язання по щомісячним аліментним платежам, у зв'язку із чим сума стягнення неустойки повинна бути помірною та такою, що не заважатиме сплачувати відповідачу обов'язкові щомісячні платежі. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 640,00 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180, 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, неустойку за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2014 року по 07 липня 2017 року в розмірі 55 500 (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_4).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_3).

Суддя І.Ю. Котлярова