Справа № 694/124/19
провадження № 2/694/244/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.04.2019 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Гончаренко Т.В.

за участі секретаря судового засідання Блискавки А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Звенигородської райдержадміністрації Черкаської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач - орган опіки та піклування Звенигородської РДА Черкаської області в особі свого представника звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідачів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно їх малолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з них аліменти на його утримання, мотивуючи тим, що відповідачі мають дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відносно ОСОБА_3 батьки протягом тривалого часу не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно вплинуло на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкувалися з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надавали дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяли засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляли інтересу до його внутрішнього світу. Згідно витягу з історії розвитку дитини ОСОБА_3 народився з множинними вадами розвитку та потребував оперативного лікування, після народження був направлений до Черкаської дитячої лікарні, де перебував до 27.12.2017 року. Батьки привезли сина додому, але 30.12.2017 року ОСОБА_3 був направлений до дитячого відділення Звенигородської ЦРЛ з гострою респіраторною вірусною інфекцією. Згідно повідомлення головного лікаря дитячого відділення Звенигородської ЦРЛ Головачової Т.В. від 05.01.2018 року, мати відмовилась доглядати за дитиною, посилаючись на те, що вдома залишились двоє малолітніх дітей, які також потребували догляду. Деякий час за дитиною наглядала баба ОСОБА_7, але постійний догляд здійснювали працівники дитячого відділення.

Працівниками служби у справах дітей було проведено профілактичні бесіди з батьками дитини та проведено обстеження умов проживання сім»ї, під час якого з»ясовано, що сім»єю не створено умов для проживання новонародженої дитини, яка потребує лікування. Батьки написали заяву про тимчасове влаштування дитини ОСОБА_3 до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» терміном на 6 місяців. За цей період батьки зобов»язалися облаштувати кімнату для проживання дитини та поліпшити матеріальне становище. Розпорядженням Звенигородської РДА від 15.01.2018 року №9 «Про влаштування на повне державне утримання ОСОБА_3» дитину влаштовано до закладу. За цей час йому проведено операцію на серці та проведено реабілітаційне лікування. Через пів року батьками дитини подана заява на продовження терміну перебування дитини в закладі, тому що знову не створили умов для проживання дитини, розпорядженням Звенигородської РДА від 12.07.2018 року №137 продовжено термін перебування на повному державному утриманні малолітньої дитини. Працівниками служби у справах дітей 03.12.2018 року відвідано сім»ю за місцем проживання та з»ясовано, що батьки дитини розлучилися та не проживають разом, батьківські почуття до дитини відсутні, забрати дитину з закладу мати відмовилась, посилаючись на матеріально-фінансові труднощі. Згідно листа головного лікаря КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» від 11.01.2019 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 протягом останніх 6 місяців до дитини не з»являлись, не цікавились його життям, розвитком та здоров»ям. Враховуючи інтереси дитини, орган опіки і піклування Звенигородської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, про що надано висновок, затверджений розпорядженням Звенигородської РДА від 15.01.2019 року №16.

У судове засідання представник позивача органу опіки та піклування Звенигордської районної державної адміністрації Черкаської області Жмурко О.С. не з"явилася. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, про день,час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до копії його паспорту, останнє відоме зареєстроване місце проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - АДРЕСА_1, тож копія позову з додатками на ім»я відповідача надсилались за вказаною адресою, що підтверджується поштовим відправленням суду. Крім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. Однак, у зазначений строк відзив на позовну заяву відповідачем не надано, тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про день,час та місце розгляду справи повідомлена за адресою, що зареєстрована у встановленому законом порядку. До суду повернулось поштове повідомлення з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання». Відповідачці надавався строк для подання відзиву на позов та направлення його позивачу. Клопотання про відкладення судового засідання або проведення без її участі від відповідача до суду не надходило, відзиву на позов у встановлений судом строк не подано.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Звенигородської РДА Козуля О.О. в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву про проведення судового розгляду без участі представника, просить позов задовольнити.

Зі згоди представника позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.

У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

З огляду на викладене, перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 22.06.2013 року, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №70 /а.с.5/.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4, видане Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 18.11.2017 року) (а.с.6).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради, ОСОБА_2, проживає в АДРЕСА_2 та має такий склад сім»ї: чоловік - ОСОБА_1, 1989 року народження, дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).

Як вбачається з позовної заяви, відносно ОСОБА_3 батьки протягом тривалого часу не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно вплинуло на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкувалися з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надавали дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяли засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляли інтересу до його внутрішнього світу. Згідно витягу з історії розвитку дитини ОСОБА_3 народився з множинними вадами розвитку та потребував оперативного лікування, після народження був направлений до Черкаської дитячої лікарні, де перебував до 27.12.2017 року. Батьки привезли сина додому, але 30.12.2017 року ОСОБА_3 був направлений до дитячого відділення Звенигородської ЦРЛ з гострою респіраторною вірусною інфекцією. Згідно повідомлення головного лікаря дитячого відділення Звенигородської ЦРЛ Головачової Т.В. від 05.01.2018 року /а.с.11-12/, мати відмовилась доглядати за дитиною, посилаючись на те, що вдома залишились двоє малолітніх дітей, які також потребували догляду. Деякий час за дитиною наглядала баба ОСОБА_7, але постійний догляд здійснювали працівники дитячого відділення.

Працівниками служби у справах дітей було проведено профілактичні бесіди з батьками дитини та проведено обстеження умов проживання сім»ї /акт обстеження умов проживання від 03.12.2018 року /а.с.19/ під час якого з»ясовано, що сім»єю не створено умов для проживання новонародженої дитини, яка потребує лікування. Батьки написали заяву про тимчасове влаштування дитини ОСОБА_3 до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» терміном на 6 місяців. За цей період батьки зобов»язалися облаштувати кімнату для проживання дитини та поліпшити матеріальне становище.

Розпорядженням Звенигородської РДА від 15.01.2018 року №9 «Про влаштування на повне державне утримання ОСОБА_3» /а.с.16/ дитину влаштовано до закладу. За цей час йому проведено операцію на серці та проведено реабілітаційне лікування. Через пів року батьками дитини подана заява на продовження терміну перебування дитини в закладі, тому що знову не створили умов для проживання дитини, розпорядженням Звенигородської РДА від 12.07.2018 року №137 /а.с.17/ продовжено термін перебування на повному державному утриманні малолітньої дитини. Працівниками служби у справах дітей 03.12.2018 року відвідано сім»ю за місцем проживання та з»ясовано, що батьки дитини розлучилися та не проживають разом, батьківські почуття до дитини відсутні, забрати дитину з закладу мати відмовилась, посилаючись на матеріально-фінансові труднощі. Згідно листа головного лікаря КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» від 11.01.2019 року /а.с.21/, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 протягом останніх 6 місяців до дитини не з»являлись, не цікавились його життям, розвитком та здоров»ям.

За висновком органу опіки та піклування Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 15.01.2019 року №16, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23).

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК). Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України.

Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. ч.3 ст.166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно з ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З урахуванням вимог діючого законодавства, наданих письмових доказів, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язані сплачувати на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені підстави для позбавлення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також стягнення аліментів на їх утримання на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дитину у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно з кожного відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 24.01.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору з кожного, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову.

Керуючись ст.ст.19, 150, 164-166, 180, 182, 191 СК України, ст. ст. 81, 141, 280-284, 354, 430 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву органу опіки та піклування Звенигородської райдержадміністрації Черкаської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Звенигородської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Роз'яснити відповідачам, що відповідно до ст. 169 Сімейного кодексу України вони мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь фізичної чи юридичної особи, яка буде утримувати дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позову, тобто з 24.01.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь фізичної чи юридичної особи, яка буде утримувати дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позову, тобто з 24.01.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Передати малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на опікування органу опіки та піклування Звенигородської райдержадміністрації до вирішення питання щодо її подальшої долі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір, пов»язаний з розглядом даної справи в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід держави судовий збір, пов»язаний з розглядом даної справи в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.В.Гончаренко