Справа № 2-2855/11
Провадження № 6/638/538/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Кириллової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду міста Харкова подання заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Доренської К.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

встановив:

Заступник начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Доренська К.С. звернулась в порядку ст.441 ЦПК України до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Шевченківському ВДВС міста Харків ГТУЮ в Харківській області перебуває зведене виконавче провадження, до складу якого входять 2 виконавчі листи: ВП №52509720 з примусового виконання виконавчого листа №2-2855/11, виданого 26.05.2016 року Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором у розмірі 221192,99 грн., та ВП №52509442 з примусового виконання виконавчого листа №2-2855/11, виданого 26.05.2016 року Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь «ФК «Приватні інвестиції» судові витрати у розмірі 1820,00 грн. В рамках примусового виконання рішення суду державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлені сторонам виконавчого провадження, винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; зроблені відповідні запити до відповідних установ з метою виявлення рахунків, джерел отримання доходів та майна боржника; неодноразово направлялись виклики державного виконавця на адресу боржника. На теперішній час вимоги виконавчих документів боржником не виконані, боржник вимоги державного виконавця не виконує, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржнику від інших осіб, про повне чи часткове виконання рішення суду, про настання обставин, які спричиняють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, відкладання провадження виконавчих дій, завершення виконавчого провадження тощо, боржником відділ ДВС не повідомлено. Згідно відповідей ДПС України боржник систематично перетинає державний кордон та має закордонний паспорт.

В судове засідання сторони не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду подання за відсутністю сторін, згідно ч.4 ст. 441 ЦПК України.

Державний виконавець надав заяву про розгляд подання у його відсутність.

Розглянувши подання, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні подання з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні на виконанні у Шевченківському ВДВС міста Харків ГТУЮ в Харківській області перебуває зведене виконавче провадження, до складу якого входять 2 виконавчі листи: ВП №52509720 з примусового виконання виконавчого листа №2-2855/11, виданого 26.05.2016 року Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором у розмірі 221192,99 грн., та ВП №52509442 з примусового виконання виконавчого листа №2-2855/11, виданого 26.05.2016 року Дзержинським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь «ФК «Приватні інвестиції» судові витрати у розмірі 1820,00 грн.

Повноваження суду щодо вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України визначені статтею 441 ЦПК України, відповідно до якої, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (ст.12 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Особливістю даної категорії справи є та обставина, що питання щодо обмежень у праві виїзду боржника за межі України вирішується без участі боржника, за участю державного (приватного) виконавця, який звертається з поданням, та на підставі тих доказів (матеріалів виконавчого провадження), які підтверджують обґрунтованість зазначених у поданні вимог.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

В поданні державним виконавцем не обґрунтовано, в чому саме, є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 "Свобода пересування" Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню боржником існуючого боргу.

Разом з тим, сам по собі факт наявності заборгованості не є тотожним поняттю «ухилення від виконання зобов`язань, покладених відповідним рішенням», відсутність якого унеможливлює застосування обмежень у реалізації громадянином гарантованого статтею 33 Конституції України права свободи пересування, вільний вибір місця проживання, права вільно залишати територію України.

Не піддаючи сумніву ту обставину, що державний виконавець дійсно вживав передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ФК «Приватні інвестиції» заборгованості за кредитним договором у розмірі 221192,99 грн. та судові вирати у розмірі 1820,00 грн., суд приходить до висновку про недоведення державним виконавцем зазначеного у поданні доводу про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань.

Оцінюючі надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження викладених у ньому обставин, а саме: державним виконавцем не надано доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання. Так, в наданих матеріалах суду, відсутні належні та допустимі докази, які підтверджували б отримання боржником постанов державного виконавця та викликів, надіслана поштова кореспонденція на адресу боржника, повернулась з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", тобто боржнику даний конверт вручено не було, в результаті чого йому не відомо про відкриття виконавчого провадження та про те, що його викликали до відділу.

Крім того, надані державним виконавцем до суду матеріали подання не свідчать про наявність підстав для його задоволення. Розмір суми заборгованості також не свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, а обмеження у праві виїзду за межі України зможе забезпечити ефективне виконання такого зобов`язання.

Згідно ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як захід забезпечення виконання судового рішення

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не надано доказів щодо ухилення боржником від виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, ст.33 Конституції України, пунктами 8, 15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні подання заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Доренської К.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: О.В.Шишкін