Справа № 648/688/18
Провадження № 2/648/364/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.,

за участі:

секретаря судового засіданя: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.06.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач, відповідно до ст. 1054 ЦК України свої зобовязання за договором виконав надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, в результаті чого, станом на 31.12.2017 року має заборгованість 22 318,73 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити. Просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі відповідача. Зазначив, що позов не визнають. Доводи щодо невизнання викладені у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі та зазначив, що дійсно, 15.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н відповідно якого, відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви про надання кредиту та погодження сторонами Умовами і Правил надання банківських послуг. Відповідно до Правил користування платіжною карткою заяви про надання кредиту та погоджених сторонами строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць, рік) і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці. Строк дії картки, яку отримав відповідач встановлено 1 рік, тобто строк дії картки закінчився 15.06.2013 року. Позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, а саме: не надано доказів того, що після закінчення терміну дії картки вона перевипускалась на новий термін. Відповідач після закінчення строку дії картки, її не продовжував. Разом із цим, позивачем не надано суду укладеного між сторонами договору про збільшення строку позовної давності, а надані суду Умови не підписано позичальником, що унеможливлює дійти висновку, що сторони договору збільшили строк позовної давності в порядку, передбаченому законом, а тому до спірних правовідносин слід застосувати загальний строк позовної давності. Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, то вимоги позивача про стягнення таких процентів після закінчення строку кредитування задоволенню не підлягають. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також нарахована позивачем комісія не передбачена ні Тарифами обслуговування кредитних карток, ні Умовами та Правилами надання банківських послуг. Таким чином, вищевказані обставини дають підстави вважати, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх позовних вимог, а тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому підтвердив обставини викладені в позовній заяві та додатково зазначив, що при укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. До суду надана копія анкети-заяви від 15.06.2012 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_3 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». Також до матеріалі справи долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30,00 % на рік, вказано розміри комісії та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не ос порений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Датою 01.2016 року (останній день строку дії картки) визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх зобовязань за кредитним договором № б/н та припинення зобовязань в цілому. Щодо порядку нарахування процентів, представник позивача зазначив, що у разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. Щодо строків позовної давності, представник позивача зазначив, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 01.2016 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 09.03.2018 року до спливу строку позовної давності. Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконав. Враховуючи викладене, просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно наданих копій: відомостей з ЄДРПОУ (реєстраційний номер відомостей ГУС_3384), нової редакції Статуту ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», позивач є юридичною особою, яка має право на надання банківських послуг.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

15 червня 2012 року відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач погодився з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача в заяві Згідно п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Договору ОСОБА_3 дав згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини внаслідок приєднання ОСОБА_3 до умов банку та таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

Згідно витягу ОСОБА_1 обслуговування кредитних карт «Універсальна», пільговий період якої складає 30 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості).

Із п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк, що спростовує твердження представника відповідача, що строк дії картки закінчився 15.06.2013 року, оскільки суду не надано доказів розірвання вищезазначеного договору, а отже дію договору було пролонговано.

Позивач, відповідно до ст. 1054 ЦК України свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобовязань за договором, згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач на вимогу банку повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у томі числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам, відкритим в валюті USD) + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням і прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.06.2012 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_3, станом на 31.12.2017 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 318,73 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 137,24 грн.; заборгованість за процентами в розмірі 16 742,50 грн.; нарахована комісія в розмірі 3 900,00 грн.; та штрафів в загальній сумі 1 538,99 грн.

Окрім того із вищезазначеного розрахунку вбачається, що з моменту укладання договору позивачем з 01.09.2014 року була змінена процентна ставка з 30,00 % до 34,80 % на рік на суму заборгованості, а з 01.04.2015 року ставку змінено з 34,80 % до 43,20 % на рік на суму заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 4, 6 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 має право на зміну ОСОБА_1, при цьому ОСОБА_2 зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів ОСОБА_2 не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Згідно п. 1.1.3.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 зобовязаний не рідше одного разу на місяць способом, який вказаний у Заяві, надавати держателю виписки про стан Картрахунків. При підключенні держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні держателя до комплексу Mobile-banking ОСОБА_2 надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлення.

Однак, у заяві-анкеті, копія якої додана до позову, спосіб надання виписки про стан Картрахунку не вказаний. Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 повідомив відповідача про зміну процентної ставки за кредитним договором та відповідач таке повідомлення отримав. За таких обставин підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає. Отже, за період з 01.09.2014 року по 31.12.2017 року підлягає застосуванню відсоткова ставка у 30,00 % річних.

Таким чином, суд не може прийняти як належний доказ наданий Банком розрахунок, в частині розрахунку заборгованості за процентами у розмірі 16 742,50 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3 900,00 грн. та штрафів в загальній сумі 1538грн. 99 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості по процентам відповідача перед Банком станом на 31.12.2017 року становить 179 грн. 16 коп., з яких (137 грн. 24 коп. (заборгованість за тілом кредиту) х 30,00 % : 360 днів х 1217 днів (кількість днів, за яку нараховується заборгованість, а саме з 01.09.2014 р. по 31.12.2017 р.) + 45 грн. 29 коп. (раніше нараховані проценти за користування кредитом).

Крім того, Умовами кредитного договору, а саме п. 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг було передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з п. 1.1.5.32 Умов та Правил надання банківських послуг сторонами передбачено сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення зокрема за несвоєчасну сплату платежів за будь-якими з грошових зобовязань.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно ст. 417 ЦПК України є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що розмежування пені та комісії відсутнє. Банк суду не надав окремий розрахунок заборгованості з пені. У зв'язку з викладеним не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи, що позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, а також зважаючи на норми ст. 61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією слід відмовити, стягнувши з відповідача штраф передбачений Умовами кредитного договору.

Процентна складова штрафу розраховується за наступною формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за відсотками) х 5%, та становить 15 грн. 82 коп. (137 грн. 24 коп. + 179 грн. 16 коп.) х 5%).

Отже, загальна сума заборгованості відповідача за Договором станом на 31.12.2017 р. становить 832 грн. 22 коп., до якої входять: 137 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 179 грн. 16 коп. - заборгованість по відсоткам; штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 15 грн. 82 коп. (процентна складова).

Положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із довідки № 30.1.0.0/2-20180309/283 від 14.12.2018 року наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що термін дії картки виданої ОСОБА_3 згідно кредитного договору № б/н від 15.06.2012 року, отримав картку № 652631 зі строком дії до останнього дня січня місяця 2016 року, із чого суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду - 19.03.2018 року, до спливу строку загальної позовної давності.

Крім того, у п. 1.1.7.31 Умов і Правил надання банківських послуг, зазначено, що строк позовної давності, що стосується вимог банка по поверненню кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банка складає 50 років.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, в яких представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, а відповідач та його представник позов не визнали, проте у відзиві на позовну заяву фактично підтвердили факт укладання 15.06.2012 року між позивачем та відповідачем договору № б/н, який складається з заяви ОСОБА_3 про надання кредиту та погоджених сторонами Умов і Правил надання банківських послуг, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів укладення між сторонами договору, наявності заборгованості по ньому, та того, що відповідачем заборгованість за договором у добровільному порядку не сплачена, однак, позивачем не надано доказів, що відповідач був повідомлений належним чином про зміну процентної ставки за кредитним договором та позивачем не долучено деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування пені та комісії, у вязку з чим, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, внаслідок чого з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 15.06.2012 року, яка складається: заборгованості за кредитом в розмірі 137,24 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 179,16 грн., штрафів на загальну суму 515,82 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ч. 1 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 70 грн. 48 коп., пропорційно до розміру задоволених вимог позивача.

Згідно листа № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 року що надійшов від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 21.05.2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), що суд приймає до уваги при винесені рішення.

Керуючись ст.ст. 7-13, 43-44, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11,14, 16, 256-257, 526-527, 530, 549, 611, 1050 ч. 2, 1054-1056-1 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (с. Токарівка Білозерського району Херсонської області, вул. Низова, 13, РНОКПП НОМЕР_1) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному рестрі підприємств і організацій України 14360570) заборгованість у розмірі 832,22 грн. за кредитним договором № б/н від 15.06.2012 року, яка складається з:

- заборгованість за кредитом 137,24 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 179,16 грн.;

- штраф (фіксована частина) 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) 15,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (с. Токарівка Білозерського району Херсонської області, вул. Низова, 13, РНОКПП НОМЕР_1) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному рестрі підприємств і організацій України 14360570) судові витрати у розмірі 70,48 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 09.04.2019 року.

Головуючий суддя: Кусік І.В.