Головуючий у 1-й інстанції Шевченко О.А.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Биліни Т.І., Принцевської В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Маріуполі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, постановлену 05 листопада 2018 року у м.Маріуполі, у справі за позовом представника позивача ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод позивачу у користуванні житлом, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, просив усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, вирішити питання щодо судового збору.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 08 жовтня 2018 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 05 листопада 2018 року позовну заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 повернуто.

Повертаючи позовну заяву позивачеві суд виходив з того, що недоліки позовної заяви не усунені.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 05 листопада 2018 року та направити справу для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконання вимог ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 08 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем були усунені недоліки позовної заяви, які він зрозумів виходячи зі змісту ухвали суду, яка була викладена теоретично, цитуванням норм ЦПК України, без зазначення конкретних недоліків, що ускладнювало зрозумілість її змісту.

Проте, суд отримавши заяву про уточнення позовних вимог, вирішив, що недоліки позивачем усуненні не у повному обсязі. При цьому, не зазначав які саме вимоги ухвали суду були виконані неналежним чином. Вважає, що при усуненні недоліків частково або неналежним чином, суд повинен був, у даному випадку, залишити повторно позовну заяву без руху, запропонувавши усунути недоліки позовної заяви належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у встановлених ст.367 ЦПК України межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.185 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України).

Положення ст.185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовується в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

Отже, за змістом наведених норм закону, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали суду про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилась з її змістом, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2018 року представник позивача ОСОБА_3 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху надав заяву про уточнення позовних вимог в якій повторно зазначив, прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання та відомі засоби зв'язку учасників справи, зазначивши, що інші відомості у нього відсутні. Також зазначив, що у позивача маються оригінали документів, які були долучені до позовної заяви, у тому числі свідоцтво про реєстрацію права власності на будинок та акт обстеження, які будуть надані у судовому засіданні. Вказує, що позивачем не подавався до суду позов до того ж самого відповідача, з аналогічним предметом позовної заяви. До подання позову заходи щодо забезпечення позовних вимог не приймалися, просив розглядати справу у спрощеному порядку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачу (ч.1 ст.20 ЦК України, ст.ст. 3 і 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд першої інстанції наведенні положення закону та конкретні обставини не врахував, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, не зазначивши конкретно які саме недоліки позовної заяви позивачу необхідно було усунути та не залишив повторно позовну заяву без руху, якщо вважав, що недоліки позову усунені не у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)

Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2018 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Т.І. Биліна

В.П. Принцевська