Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/151/2019

Справа № 229/3443/18

15 січня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.

за участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 30.10.2001 року помер батько позивачки ОСОБА_4, що засвідчується копіями свідоцтва про народження від 03.12.1958 року, свідоцтва про шлюб від 03.05.1980 року, свідоцтва про смерть від 01.11.2001 року.

На момент смерті, ОСОБА_5 мав у власності право на земельну частку пай колишнього КСП «ім.Кірова» розміром 7,2 в умовних кадастрових гектарів, про що він отримав сертифікат серії ДН №0181436, зареєстрований 28.09.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів за №1996.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 ніхто, крім позивачки не прийняв, інших спадкоємців не існує.

24.04.2002 року позивачка подала заяву про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено відповідну спадкову справу №163.

Після чого, вона звернулася до нотаріуса за видачою свідоцтва про право на спадщину, на вказаний земельний пай. Згідно постанови нотаріуса від 06.06.2018 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), ОСОБА_1, було відмовлено з причин того, що нотаріус не може вчиняти будь-які нотаріальні дії, якщо іншим нотаріусом заведно спадкову справу з того самого питання. В такому випадку нотаріальні дії повинні вчинятися нотаріусом за місцем заведення спадкової справи, або нотаріусом витребує заведену справу і лише тоді вчиняє необхідні дії в її рамках.

Після окупації м.Ясинувата, нотаріальна контора не відновила свою діяльність на території вільної України, що засвідчується листом ГУ юстиції у Донецькій області від 14.03.2018 року, і тому іншого варіанту ніж судовий захист, для захисту прав позивачки не існує.

Тому, просить: визнати за позивачкою в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 30.10.2001 року в с.Новобахмутівка, Ясинуватський район, Донецької області, право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0181436, розміром 7,2 в умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданого ОСОБА_5, 28 вересня 1996 року на підставі рішення Ясинуватської райдержадміністрації від 24 червня 1996 року за №325, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28 вересня 1996 року №1996

В судове засідання позивач не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі, за участі її представника.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав до суду клопотання в якому просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду відповідач повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у відсутність представника, заперечень проти позову не має.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 - помер 30.10.2001 року, про що складено відповідний актовий запис № 18 та підтверджується свідоцтвом про смерть І-НО № 566939 (а.с.8).

Свідоцтвом про народження серія ІІІ-ЯР №716857 та свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІІ-НО №321026, підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою померлого ОСОБА_5 (а.с.5-6).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (пай), площею 7,2 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, Ясинуватського району, Донецької області, яка належала останньому на підставі сертифікату серія ДН №0181436 на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Кірова». (а.с.7).

Крім того, відповідно до витягу із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), встановлено, що спадкову справу після смерті ОСОБА_5 було заведено, 24.04.2002 року, місцем заведення спадкової справи зазначено Ясинуватську державну нотаріальну контору (а.с.11).

При цьому, згідно відповіді в.о. начальник Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, встановлено, відповідно до наказу Головного управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2014 ркоу №69/2 «про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор» - Ясинуватська державна нотаріальна контора перереєстрована за адресою: Донецька область, м.Вугледар, вул.Трифонова, 30. Фактично дана держнотконтора не розпочала роботу на підконтрольній українській владі териорії та не здійснює свою нотаріальну діяльність (а.с.12)

Водночас, відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, встановлено, зокрема, що згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52176354 від 06.06.2018 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_4, померлого 30 жовтня 2001 року була заведена спадкова справа 24 квітня 2002 року, Ясинуватською державною нотаріальною конторою, номер справи у нотаріуса 163, номер у спадковому реєстрі 2047604. Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №С-363-0403 від 14.03.2018 року Ясинуватська державна нотаріальна контора фактично не розпочала роботу на підконтрольній українській владі території та не здійснює свою нотаріальну діяльність, доступ до архіву цієї нотаріальної контори на теперішній час відсутній (а.с.13).

Отже, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельної ділянку площею 7,2 в умовних кадастрових гектарах, для позивачки виявилося неможливо в звязку з тим, що приватним нотаріусом Ясинуватського районного нотаріального округу ОСОБА_6, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 30 жовтня 2001 р.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього положення Конвенції про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеномуст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючого документу. При цьому, передумовою для застосування положеньст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Право власності спадкоємця ОСОБА_1 на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України.

Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку, що позивачем дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину, однак своє право вонп не в змозі реалізувати, у звязку з чим дане право підлягає захисту в судовому порядку.

Визнання такого права на спадкове майно відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Оскільки позивачка є спадкоємцем за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не виявляється можливим, і в іншому - позасудовому порядку, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права,тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається представник позивача знайшли своє підтвердження, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 13, 76 - 80, 89, ч.1 ст. 141, 259, 263 - 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Ясинуватського району Донецької області (розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Новобахмутівка, вул.Шкільна, 2, ЄДРПОУ 2157972), про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) площею, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0181436, розміром 7,2 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, виданого на імя ОСОБА_5, 28 вересня 1996 року на підставі рішення Ясинуватської райдержадміністрації від 24 червня 1996 року за №325, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право земельну частку пай, 28 вересня 1996 року за №1996, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, Ясинуватського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 30 жовтня 2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.О.Лебеженко