Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 127/21504/17

провадження № 61-29587 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року у складі судді Романюк Л. Ф. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 20 березня 2018 року у складі колегії суддів: Стадника І. М., Міхасішина І. В., Войтка Ю. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення коштів.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 12 червня 2016 року між ним та ОСОБА_3 була досягнута домовленість про купівлю-продаж належної йому дачі, розташованої на території дачного масиву «Сальник» у селі Сальник Калинівського району Вінницької області, до складу якої входить дві земельних ділянки, а також дачний будинок, на підтвердження чого він передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 4 200,00 доларів США, про що той склав відповідну розписку, здав членську книжку садівника та передав йому розрахункову книжку за електроенергію.

Оскільки станом на дату звернення до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, належна ОСОБА_3 земельна ділянка НОМЕР_1, загальною площею 0,0599 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для індивідуального садівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_1, знаходилася під арештом, що унеможливлювало її відчуження на користь позивача, сторони погодили, що укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відбудеться після зняття із земельної ділянки обтяження, що було відображено представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у договорі про надання завдатку від 15 червня 2016 року.

Після усунення обставин, що перешкоджали нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу йому стало відомо, що ОСОБА_3 помер. Спадкоємиця померлого ОСОБА_2 не визнала домовленостей батька та відмовилася від укладення з ним договору купівлі-продажу нерухомості.

Посилаючись на те, що до ОСОБА_2, як спадкоємиці померлого

ОСОБА_3, перейшов обов'язок повернути кошти, які ОСОБА_3 отримав від нього, як завдаток за договором купівлі-продажу нерухомого майна, який не було укладено спадкодавцем, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 4 200,00 доларів. США, що еквівалентно 112 308,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 завдаток у сумі 4 200,00 доларів США, що еквівалентно 112 308,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на дату смерті

ОСОБА_3, між ним та ОСОБА_1 існували правовідносини щодо купівлі-продажу дачі, розташованої на території дачного масиву «Сальник» в селі Сальник Калинівського району Вінницької області, у ході вирішення яких

ОСОБА_3 отримав від позивача завдаток у розмірі 4 200,00 доларів США, що дорівнював вартості відчужуваного нерухомого майна. Ураховуючи, що отриманий ОСОБА_3 за правочином, який не відбувся, завдаток у розмірі 4 200,00 доларів США підлягає поверненню ОСОБА_1, спадкоємиця померлого ОСОБА_2 зобов'язана повернути їх позивачеві на підставі статей 1218, 1282 ЦК України. Пред'явлення кредитором спадкодавця ОСОБА_1 у жовтні 2016 року до Калинівського районного суду Вінницької області позову до ОСОБА_2 про виключення майна зі спадкової маси та визнання права власності на земельну ділянку з посиланням на ті ж самі обставини, свідчить про дотримання ним строків звернення з вимогою до спадкодавця, визначених статтею 1281 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2, як спадкоємиці ОСОБА_3, на його користь грошових коштів у розмірі

4 200,00 грн, оскільки звернувшись з позовом про виключення майна із спадкової маси та визнання права власності на земельну ділянку у шестимісячний строк від дня, коли він дізнався про смерть боржника, кредитор не пропустив строк звернення з вимогами до спадкоємця ОСОБА_2, передбачений статтею 1281 ЦК України. Вищевказаний позов ОСОБА_1 обгрунтовував посиланням на ті ж обставини, що й позов про стягнення коштів, однак обрав інший спосіб правового захисту. Не отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора, оскільки спадкоємець набуває спадкових прав з моменту прийняття спадщини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року роз'яснено рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року, зазначивши, що стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 4 200,00 доларів США, що еквівалентно 112 308,00 грн, належить здійснити за рахунок спадкового майна, успадкованого нею після смерті ОСОБА_3

Узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, у якій заявник просила скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 20 березня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій щодо існування у спадкодавця на дату смерті боргових зобов'язань не відповідають фактичним обставинам справи, ураховуючи, що 15 червня 2016 року

ОСОБА_3 видав довіреність, якою уповноважував ОСОБА_1 та ОСОБА_4 здійснити від його імені продаж земельної ділянки площею 0,0599 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої за межами населеного пункту Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області, що спростовує посилання позивача на те, що зазначене нерухоме майно мало бути відчужене спадкодавцем на його користь. До розписки

ОСОБА_3 про отримання ним від ОСОБА_1 грошових коштів було внесено виправлення шляхом допису цифри «4» щодо суми завдатку, проте суд не сприяв стороні відповідача у збиранні доказів, та після пояснень спеціаліста не надав їй можливості заявити клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Висновки суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, щодо дотримання кредитором строку пред'явлення вимоги до спадкодавця, визначеного статтею 1281 ЦК України не є обгрунтованими, оскільки вимога до стягнення суми завдатку не є тотожною заявленій ОСОБА_1 у жовтні 2016 року вимозі про виключення майна із спадкової маси та визнання права власності на нього, а до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини із вимогою до спадкоємців померлого ОСОБА_3, позивач не звертався. Крім того станом на час постановлення оскаржуваних судових рішень відповідач не набула право власності на спадкове майно, а тому у її діях відсутній факт ухиляння від укладення з ОСОБА_1 договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скарги

У серпні 2018 року до касаційного суду надійшов відзив представника

ОСОБА_1 обгрунтований посиланням на те, що укладаючи договір про надання завдатку він діяв від свого імені та в своїх інтересах, у той час як інтереси ОСОБА_3 представляв ОСОБА_4, що узгоджується зі змістом довіреності, якою передбачено, що виконуючи договір доручення уповноважені особи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 діють окремо один від одного. Твердження відповідача про те, що цифру «4» у розписці вчинено не її батьком є голослівними, оскільки не підтверджені висновком судової експертизи, правом заявляти клопотання про призначення якої відповідач не скористалася. Оcкільки пропуск позовної давності може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення судового рішення, а відповідач такої заяви ні в усній, ні в письмовій формі не подала, вважав, що суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності. При цьому вказував на те, що він не пропустив передбачений статтею 1281 ЦК України шестимісячний строк звернення з вимогами до спадкодавців, оскільки через чотири місяці після відкриття спадщини звернувся до суду з позовом до відповідача, як спадкоємця ОСОБА_3, з вимогами про виключення майна із спадкової маси та визнання права власності на земельну ділянку, який було залишено без розгляду.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 12 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу нерухомого майна, розташованогона території дачного масиву «Сальник» в селіСальник Калинівського району Вінницької області, до складу якоговходить:

- земельна ділянка НОМЕР_1, загальною площею 0,0599 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- земельна ділянка НОМЕР_3, загальною площею 0,06 га, розташована на 55 лінії Ради садівничих товариств масиву «Сальник» в селіСальник Калинівського району Вінницької області (не приватизована);

- дачний будинок, розташований на території Ради садівничих товариств масиву «Сальник» в селіСальник Калинівського району Вінницької області.

Досягнення домовленості щодо відчуження ОСОБА_3 на користь позивача зазначеного нерухомого майна підтверджується наданою ним розпискою від 12 червня 2016 року про отримання від ОСОБА_1 коштів у розмірі 4200,00 доларів США, як завдатку за продаж дачі, складеною у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

12 червня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Ради садівничих товариств «Сальник» із заявою про відрахування його із членів товариства та здав членську книжку садівника, а позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про зарахування його в члени товариства та отримав членську книжку садівника від 12 червня 2016 року.

У зв'язку з тим, що належна ОСОБА_3 земельна ділянка НОМЕР_1, загальною площею 0,0599, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для індивідуального садівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_1 знаходилася під арештом, 15 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_4, було укладено договір завдатку, за умовами якого сторони дійшли згоди, що укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відбудеться після зняття обтяження із зазначеної земельної ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, між ним та ОСОБА_1 укладено не було.

Судами установлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняла ОСОБА_2.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про виключення майна із спадкової маси та визнання права власності на земельну ділянку, який було залишено без розгляду. На обгрунтування позовних вимог посилався на ті ж самі обставини, що зазначені у вказаній справі.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спадкування як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, та не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Частиною четвертою зазначеної норми закону передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців є преклюзивними, їх сплив має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права).

Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Зазначений правовий висновок, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі 14-53цс18.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 у межах шестимісячного строку від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини (липень 2016 року), у жовтні 2016 року пред'явив позов до спадкоємця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про виключення майна із складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 земельної ділянки НОМЕР_1, загальною площею 0,0599 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та дачного будинку, а також визнання за ним права власності на це майно, обгрунтовуючи його посиланням на одні і ті ж обставини, що є пред'явленням боргової вимоги до спадкоємця у розумінні статті 1281 ЦК України.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 звернувся до неї з позовом про стягнення грошових коштів з пропуском шестимісячного строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, є безпідставними.

Суди обгрунтовано відхилили доводи заявника про внесені невідомою особою виправлення у складену ОСОБА_3 розписку, шляхом допису цифри «4» до суми переданих ОСОБА_1 грошових коштів (4 200,00 доларів США) в рахунок оплати за придбане ним нерухоме майно як такі, що не підтверджені допустимими доказами. Твердження заявника, що суд першої інстанції обмежив її у праві заявити клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи є непереконливими, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 заявляла таке клопотання.

Перевіряючи заперечення ОСОБА_2 щодо передачі позивачем її батьку ОСОБА_3 грошових коштів у розмір 4 200,00 доларів США, та відхиляючи їх за недоведеністю, суд першої інстанції проаналізував зібрані у справі докази у їх сукупності, з урахуванням пояснень свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, у присутності яких була складена розписка, а також допитаного як свідка - головного бухгалтера Ради садівничих товариств «Сальник» ОСОБА_7, та особистого звернення ОСОБА_3 до голови правління зазначеного товариства із заявою про виключення його із членів товариства у зв'язку з передачею ним належного йому майна ОСОБА_1

Неотримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину не має правового значення для вирішення спору, оскільки відповідно до частини п'ятої статті

1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обгрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_2

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик