Справа № 152/1756/18
УХВАЛА

іменем України

27 грудня 2019 року м. Шаргород

Справа №152/1756/18

Провадження №6/152/29/19

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

заявника

головного державного

виконавця Шаргородського

районного відділу ДВС ГТУЮ

у Вінницькій області Грелі Н.А.,

представника боржника адвоката Киришова О.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні заяву головного державного виконавця Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелі Наталії Андріївни про передання до суду для затвердження мирової угоди представника стягувача у виконавчому провадженні №60093105,

встановив:

16.12.2019 року головний державний виконавець Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Греля Н.А. звернулася до Шаргородського районного суду з заявою про передання до суду мирової угоди представника стягувача у виконавчому провадженні №60093105 (а.с.164-165).

Заява державного виконавця Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелі Н.А. не містить мотивування, зокрема, з якою метою вона передає до суду мирову угоду представника стягувача у виконавчому провадженні №60093105, не містить назви сторін у виконавчому провадженні, в тому числі, стягувача, його представника, боржника, його представника.

Разом з тим, при визначенні норми законодавства, якою, на думку заявника, врегульовані вказані правовідносини, державний виконавець зсилається на вимоги ст.434 ЦПК України, якою передбачено вирішення питання про затвердження мирової угоди в процесі виконання.

В судовому засіданні 26.12.2019 року заявник ОСОБА_1 подала заяву про уточнення своєї заяви від 16.12.2019 року, в якій зазначила, що в силу вимог ст.434 ЦПК України уточнює вимоги своєї заяви та просить вирішити питання про затвердження мирової угоди у виконавчому провадженні №60093105.

Вислухавши у судовому засіданні 26.12.2019 року заяву заявника державного виконавця Грелі Н.А., з`ясувавши думки представника стягувача адвоката Бездітної Т.В., що діє на підставі ордеру серії ВН №121343 (а.с.174), та представника боржника адвоката Киришова О.В., що діє на підставі ордеру серії ВН №131317 (а.с.177), суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про уточнення і прийняття уточнення нею вимог заяви в частині вирішення судом питання про затвердження мирової угоди сторін у виконавчому провадженні №60093105.

До заяви від 16.12.2019 року державним виконавцем Грелею Н.А. додано мирову угоду від 02.12.2019 року між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ПРАТ «Рахнянська РММ» в особі ОСОБА_3 , в преамбулі якої зазначено, що згідно з рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.02.2019 року, боржник ПРАТ «Рахнянська РММ» є зобов`язаною особою за рішенням суду, відповідно до якого задоволено позовну заяву стягувача ОСОБА_2 та стягнуто на користь останнього 58910 грн. в рахунок боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 20.12.2015 року та 704,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору (а.с.164-165).

Мирова угода сторін виконавчого провадження містить умови наступного змісту:

1. Боржник та Стягувач, виходячи з положень ст.434 Цивільного процесуального кодексу України, а також з метою мирного врегулювання існуючого спору, вирішили укласти цю мирову угоду на стадії виконання про таке:

1.1. Рішенням суду встановлено факт наявності заборгованості Боржника перед Стягувачем за договором про надання поворотної фінансової допомоги, розмір якої визначений у рішенні суду.

1.2. Боржник визнає свою заборгованість перед Стягувачем у розмірі, встановленому рішенням суду.

1.3. Сторони стверджують, що укладаючи цю мирову угоду діють вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу як фізичного, психологічного, морального, національного, расового, етнічного, так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, обумовлених нижче, перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам`яті, усвідомлюючи та розуміючи значення своїх дій та керуючи ними, не помиляючись щодо обставин, обумовлених нижче, діючи без впливу обману, попередньо ознайомившись з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладену ними мирову угоду, вільно володіючи українською мовою, дійшли згоди на основі взаємних поступок та уклали дану мирову угоду.

1.4. З метою погашення заборгованості перед Стягувачем, в зв`язку із відсутністю коштів, Боржник звернувся до Суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна (нежитлових будівель майнового комплексу ПрАТ «Рахнянська ремонтно-механічна майстерня»), про що складено відповідний висновок про вартість (витяг з звіту).

Згідно з висновком про вартість (витяг з звіту) вартість майна Боржника складає:

- пилорами під літерою «Б», піднавісу під літерою «б», піднавісу під літерою «В», сушилки під літерою «Г», піднавісу під літерою «Д», вбиральні під літерою «Е», кранбалки під літерою «Ж», господарського приміщення під літерою «І», столярного цеху під літерою «Ї», пилорами під літерою «Й», прохідної під літерою «К», колодязя під літерою «Л», бесідки і огорожі 1-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 58000 (п`ятдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок.

1.5. Боржник передає у власність Стягувача, а Стягувач приймає належне Боржнику на праві власності майно, а саме:

- пилораму під літерою «Б», піднавіс під літерою «б», піднавіс під літерою «В», сушилку під літерою «Г», піднавіс під літерою «Д», вбиральню під літерою «Е», кранбалку під літерою «Ж», господарське приміщення під літерою «І», столярний цех під літерою «Ї», пилораму під літерою «Й», прохідну під літерою «К», колодязь під літерою «Л», бесідку і огорожу 1-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Загальна вартість майна складає 58000 (п`ятдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок. Усі витрати, пов`язані із переоформленням права власності на вище зазначене майно несе Стягувач.

1.6. Боржник гарантує, що відразу після затвердження та визнання даної Мирової угоди судом передасть усі необхідні документи Стягувачу для оформлення права власності на майно. Стягувач гарантує, що жодних претензій відносно грошових стягнень за виконавчим листом №152/1756/18 від 08.05.2019 року він до Боржника не матиме.

1.7. Стягувач, підписанням цієї Мирової угоди підтверджує свою згоду на набуття у власність майна ПрАТ «Рахнянська РММ», а саме:

- пилорами під літерою «Б», піднавісу під літерою «б», піднавісу під літерою «В», сушилки під літерою «Г», піднавісу під літерою «Д», вбиральні під літерою «Е», кранбалки під літерою «Ж», господарського приміщення під літерою «І», столярного цеху під літерою «Ї», пилорами під літерою «Й», прохідної під літерою «К», колодязя під літерою «Л», бесідки і огорожі 1-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

1.8. Сторони визнають, що у разі невиконання Боржником свого зобов`язання перед Стягувачем в повному обсязі, Стягувач має право звернутися із позовною заявою до суду щодо стягнення заборгованості із Боржника в частині грошових коштів, затверджених рішенням суду.

1.9. Боржник та Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов`язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї мирової угоди, покладаються на Стягувача.

1.10. Стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до Боржника, з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди.

1.11. Стягувач стверджує, що з моменту набрання чинності цією мировою угодою він відмовляється від примусового виконання вказаного рішення суду, після чого виконавче провадження ВП №60093105, відкрите головним державним виконавцем Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області Грелею Н.А. у справі щодо виконання судового рішення, прийнятого 28 лютого 2019 року Шаргородським судом Вінницької області у справі №152/1756/18 за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Рахнянська РММ» про стягнення боргу, підлягає закінченню.

1.12. Стягувач та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією мировою угодою, відповідно до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

1.13. Боржник та Стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави.

1.14. Сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій.

1.15. Сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди.

1.16. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди, а саме п.1.5. даної мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі.

1.17. Уся інформація, викладена в цій мировій угоді, сприймається сторонами, як повною мірою достовірна. Кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій мировій угоді.

1.18. Ця мирова угода передається на затвердження до суду, який знаходиться за місцем виконання рішення суду (ст. 434 ЦПК України), і набуває чинності після затвердження цієї мирової угоди судом.

1.19. Дана мирова угода складена у трьох примірниках, українською мовою, які мають однакову юридичну силу.

17.12.2019 року відкрито провадження у справі №152/1756/18 (провадження №6/152/29/19), розгляд заяви призначено на 26.12.2019 року (а.с.169).

26.12.2019 року судове засідання у справі відкладено на 27.12.2019 року за клопотанням представника боржника адвоката Киришова О.В. про відкладення у зв`язку із необхідністю надання ним додаткових доказів на підтвердження повноважень особи, якою підписано умови мирової угоди 02.12.2019 року від імені ПрАТ «Рахнянська РММ».

В судовому засіданні 27.12.2019 року заявник головний державний виконавець Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Греля Н.А. підтримала заяву про затвердження мирової угоди сторін у виконавчому провадженні №60093105 стягувача ОСОБА_2 та боржника ПрАТ «Рахнянська РММ» в особі директора Янчук О.Г., відповідно до вимог ст.434 ЦПК України. Суду пояснила, що є державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні, відкрила виконавче провадження 18.09.2019 року, інших виконавчих дій не здійснювала, оскільки боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Арешт на майно боржника не накладався.

Стягувач ОСОБА_2 та його представник адвокат Бездітна Т.В., що діє на підставі ордеру серії ВН №121343 (а.с.174), в судове засідання, призначене на 27.12.2019 року, не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.237). Представник стягувача адвокат Бездітна Т.В. на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її та стягувача відсутності, просить затвердити мирову угоду (а.с.238) та заяву про зазначення в ухвалі суду при затвердженні мирової угоди про те, що ухвала є підставою для здійснення за ОСОБА_2 державної реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначене у ній нерухоме майно в органах державної реєстрації прав (а.с.239).

Нормами ст.434 ЦПК України не встановлено, що неявка учасників справи є перешкодою для вирішення питання про мирову угоду в процесі виконання, тому суд, вислухавши думки державного виконавця Грелі Н.А. та представника боржника адвоката Киришова О.В. вважає за можливе розгляд справи здійснювати у відсутності стягувача та його представника.

Представник боржника ПрАТ «Рахнянська РММ» адвокат Киришов О.В., що діє на підставі ордеру серії ВН №131317 (а.с.177), в судовому засіданні 27.12.2019 року підтримав заяву державного виконавця про затвердження мирової угоди сторін у виконавчому провадженні №60093105, просить затвердити мирову угоду від 02.12.2019 року, оскільки вона не суперечить нормам ЦПК України, не порушує прав та інтересів інших осіб, стосується виключно інтересів стягувача та боржника у вказаному виконавчому провадженні, базується на взаємних поступках, укладена уповноваженою особою з боку боржника. Оскільки у боржника відсутні грошові кошти для погашення боргу перед стягувачем за рішенням суду, то укладення цієї мирової угоди спрямоване на погашення заборгованості за рахунок майна товариства. При укладенні договору поворотної фінансової допомоги між ОСОБА_2 та ПРАТ було укладено договір застави майна для забезпечення виконання сторонами умов договору, але звернення стягнення на майно неможливе, оскільки договір застави нотаріально не посвідчено. Вважає, що виконання судового рішення з боку боржника можливе лише при затвердженні судом умов мирової угоди від 02.12.2019 року.

Суд, розглянувши заяву головного державного виконавця Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелі Н.А. про затвердження мирової угоди в процесі виконання, вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , представника боржника ПРАТ «Рахнянська РММ» адвоката Киришова О.В., перевіривши матеріали справи за заявою та матеріали цивільної справи №152/1756/18, умови мирової угоди в процесі виконання від 02.12.2019 року, вважає, що заява не підлягає задоволенню, а мирова угода затвердженню з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Учасниками виконавчого провадження, згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавець, сторони, представники сторін…

Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ст.434 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, державний виконавець може звернутися до суду з заявою про затвердження мирової угоди в процесі виконання, укладеної між сторонами виконавчого провадження, яку передає до суду, який видав виконавчий документ, для затвердження.

Статтею 207 ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що 28.02.2019 року Шаргородським районним судом Вінницької області ухвалено рішення у справі за №152/1756/18 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Рахнянська ремонтно-механічна майстерня» про стягнення боргу, відповідно до якого позов задоволено: стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рахнянська ремонтно-механічна майстерня» на користь ОСОБА_2 борг за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 20.12.2015 року в сумі 58910 (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот десять) гривень; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рахнянська ремонтно-механічна майстерня» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок (а.с.118-122).

По даному рішенню суду, яке набрало законної сили, 08.05.2019 року видано виконавчий лист для звернення в ДВС (а.с.159), на підставі якого 18.09.2019 року відрито виконавче провадження ВП №60093105 про примусове виконання виконавчого листа (а.с.166-167).

Відповідно до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, сторонами у виконавчому провадженні ВП №60093105 є: стягувач ОСОБА_2 , боржник ПРАТ «Рахнянська ремонтно-механічна майстерня».

Рішення Шаргородського районного суду від 28.02.2019 року не виконано, як вбачається із пояснень державного виконавця Грелі Н.А., і не втратило своєї законної сили.

02.12.2019 року між сторонами у виконавчому провадженні ВП №60093105 укладено мирову угоду, яка передана державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні ОСОБА_1 для затвердження судом, який видав виконавчий документ (а.с.164-165).

Отже, виходячи з аналізу норм ст.207 ЦПК України, мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи на підставі взаємних поступок, у якій сторони розподіляють лише їхні спірні процесуальні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є, в тому числі, встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків сторін.

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що укладення мирової угоди є одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд повинен з`ясувати, чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону та перевірити, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Проаналізувавши умови мирової угоди від 02.12.2019 року, суд прийшов до висновку, що подана до суду для затвердження державним виконавцем мирова угода сторін у процесі виконання не спрямована на встановлення взаємних поступок сторін з приводу виконання судового рішення у цивільній справі за позовними вимогами про стягнення боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги, оскільки містить лише умови про передання майна згідно з переліком від Боржника до Стягувача, та прийняття останнім майна у власність, разом з тим, не вказано, що майно передається для погашення будь-якої заборгованості, не зазначено суми заборгованості, у рахунок якої передається майно, а також яка сума заборгованості залишається непогашеною у випадку передачі майна товариства стягувачу і що ця сума заборгованості, у випадку її наявності, на підставі поступок стягувача, останнім не вимагатиметься до погашення.

Виходячи зі змісту вказаної мирової угоди (п.1.4), внаслідок відсутності у боржника грошових коштів в сумі 58910 грн., які підлягають поверненню боржником стягувачеві, боржник здійснив оцінку належного йому нерухомого майна нежитлових будівель, які належать йому на праві власності, зокрема, пилорами під літерою «Б», піднавісу під літерою «б», піднавісу під літерою «В», сушилки під літерою «Г», піднавісу під літерою «Д», вбиральні під літерою «Е», кранбалки під літерою «Ж», господарського приміщення під літерою «І», столярного цеху під літерою «Ї», пилорами під літерою «Й», прохідної під літерою «К», колодязя під літерою «Л», бесідки і огорожі 1-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, з документів, що посвідчують право власності боржника на майно, вбачається, що боржник на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2008 року є власником наступного нерухомого майна, яке знаходиться в АДРЕСА_1 Лісові АДРЕСА_1 А: майстерні під літерою «А» площею 844,2 кв.м., пилорами під літерою «Б» площею 119,0 кв.м., , піднавісу під літерою «б» площею 106,6 кв.м., піднавісу під літерою «В» площею 58,3 кв.м., сушилки під літерою «Г» площею 155,0 кв.м., піднавісу під літерою «Д» площею 216,0 кв.м, вбиральні під літерою «Е» площею 4,2 кв.м., кранбалки під літерою «Ж» площею 240 кв.м., ангару під літерою «З» площею 422,8 кв.м., господарського приміщення під літерою «І» площею 26,4 кв.м., столярного цеху під літерою «Ї» площею 221,7 кв.м., пилорами під літерою «Й» площею 63,5 кв.м., прохідної під літерою «К» площею 9 кв.м., колодязя під літерою «Л» площею 10 кв.м., бесідки під літерою «М», огорожі 1-3 (а.с.217).

Право власності відповідача на означене майно належним чином зареєстроване (а.с.218, 219), обтяжень щодо вказаного майна не зареєстровано (а.с.220-221).

Разом з тим, суд позбавлений можливості ідентифікувати майно (нежитлові будівлі), найменування якого зазначене в умовах мирової угоди (п.п.1.4., 1.5., 1.7.) і встановити його належність боржникові, оскільки воно не містить ідентифікуючої ознаки площі будівель, яка зазначена у свідоцтві про право власності.

Також, п.1.4. мирової угоди містить відомості про те, що вартість майна боржника, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , складає 58000 грн., відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності.

Судом проаналізовано висновок про вартість від 22.01.2019 року (а.с.226) та встановлено, що суб`єктом оціночної діяльності оцінку певного майна здійснено приблизно за рік до укладення мирової угоди в процесі виконання, яка укладена 02.12.2019 року у виконавчому провадженні, відкритому 18.09.2019 року.

До того ж, суб`єкт оціночної діяльності у висновку не ідентифікував нежитлові будівлі та споруди, вони не містять зазначення їх площі, відповідно до свідоцтва про право власності, тому суд позбавлений можливості встановити, що найменування майна та вартість майна, які зазначені у висновку суб`єкта оціночної діяльності від 22.01.2019 року і в п.1.4. мирової угоди від 02.12.2019 року, ідентичні з тим найменуванням майна, яке зазначене в свідоцтві про право власності.

У матеріалах цивільної справи наявна додана до позову належно завірена копія укладеного між сторонами договору про заставу майна (з залишенням майна в заставника) від 20.12.2015 року (а.с.9), з додатком №1 до цього Договору, який містить найменування майна відповідача найменування предмету застави за відповідним переліком, який містить 14 найменувань предметів нерухомого майна (а.с.10), що проаналізовано судом у судовому рішенні від 28.02.2019 року.

Предметом договору про заставу майна є майно, найменування якого зазначене в додатку №1 до Договору застави, узгоджена вартість якого на момент застави складає 60000 грн. (п.п.4.1, 4.2 Договору застави), і яке належить заставнику на праві власності (п.4.3. Договору застави).

Пунктом 1.1. Договору застави встановлено, що заставодержатель (у даному випадку позивач ОСОБА_2 ) має право у випадку невиконання заставником (у цьому випадку відповідачем ПрАТ «Рахнянська РММ») своїх зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 20.12.2015 року отримати задоволення за рахунок заставленого майна.

Так, відповідно до вимог ст.ст.572, 573, 574 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До того ж, відповідно до вимог ч.1 ст.589 та ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, як пояснив представник боржника, звернення стягнення на предмет застави, на його думку, є неможливим, оскільки договір застави не пройшов нотаріального посвідчення, згідно з вимогами ст.577 ЦК України, проте, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Крім того, суд перевірив, чи не обмежений представник відповідача вчиняти відповідні дії щодо укладення мирової угоди, її підписання та щодо відчуження майна товариства, оскільки, згідно з умовами цієї мирової угоди нерухоме майно із власності відповідача відчужується у власність позивача (п.п.1.5, 1.7 мирової угоди).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що директор товариства Янчук О.Г. не має обмежень щодо представництва юридичної особи у правовідносинах з третіми особами, вчиняти дії від імені товариства без довіреності, підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва товариства, що не є ідентичним розпорядженню майном товариства, зокрема, його відчуженням в інтересах фізичної особи (а.с.188).

Із Статуту Приватного акціонерного товариства «Рахнянська ремонтно-механічна майстерня» від 27.01.2015 року вбачається, що органами управління товариством є загальні збори акціонерів; Наглядова рада; директор (п.101.); вищим органом товариства є Загальні збори акціонерів (п.10.2); до виключної компетенції Загальних зборів належить, в тому числі, прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства (п.п.26 п.10.4); директор товариства має право, в тому числі, розпоряджатися коштами та майном товариства в межах, визначених статутом, рішеннями загальних зборів акціонерів та Наглядової ради (п.п.4 п.12.2.1).

Згідно з п.п.16 п.3.2 Положення про Наглядову раду ПРАТ «Рахнянська РММ» від 30.04.2015 року, до виключної компетенції Наглядової ради належить, в тому числі, прийняття рішення про вчинення значного правочину у випадках, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства (а.с.210-213).

Таким чином, прийняття рішення про відчуження майна Товариства у випадках, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, належить до виключної компетенції Загальних зборів акціонерів та Наглядової ради товариства.

Згідно з п.7.1. Статуту Товариства, його статутний капітал становить 138294 грн., який поділено на 553176 простих іменних акцій, номінальною вартістю 0,25 грн. кожна.

Виходячи із розміру вартості активів, що зазначена в п.7.1.1 Статуту Товариства, до виключної компетенції Загальних зборів акціонерів та Наглядової ради товариства належить розпорядження майном на суму від 13294 грн. (10 відсотків вартості активів) до 34575,5 грн. (25 відсотків вартості активів).

Із наданого суду фінансового звіту Товариства за 2018 рік вбачається, що власний капітал становить 138,3 тис. грн. (а.с.240-241), тому, розпорядження майном на суму 58000 грн. належить до виключної компетенції Загальних зборів акціонерів.

Пунктами 1.1, 2.7.2 трудового контракту з директором ПРАТ (а.с.214-216) встановлено, що директор товариства здійснює поточне управління товариством, укладає мирові угоди в інтересах товариства.

Пунктом 12 рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПРАТ «Рахнянська РММ» від 14.08.2015 року директора товариства уповноважено на підписання мирової угоди між товариством та фізичними або юридичними особами без погодження з Наглядовою радою з будь-яких питань (а.с.207-209).

Пунктами 5, 6 рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПРАТ «Рахнянська РММ» від 21.03.2016 року директора товариства уповноважено на вчинення дій щодо розпорядження (відчуження) майном товариства самостійно без погодження (надання дозволу) загальними зборами товариства та Наглядовою радою товариства та на представництво товариства в судах, в держаних органах, в усіх органах будь-якої форми власності, підписання довіреностей, укладання угод на представництво інтересів Товариства іншими особами, а також на підписання мирової угоди між товариством та фізичною або юридичними особами без погодження (надання дозволу) Загальними зборами товариства та Наглядовою радою з будь-яких питань (а.с.205-206).

У вказаних рішеннях позачергових загальних зборів акціонерів ПРАТ «Рахнянська РММ», проаналізованих судом вище, вбачається, що до компетенції директора товариства віднесено загальними зборами укладання будь-яких угод, в тому числі, мирових угод без погодження із Загальними зборами та Наглядовою радою з будь-яких питань, разом з тим, не зазначено, що без погодження тих питань, які відносяться до виключної компетенції Загальних зборів та Наглядової ради, а також щодо розпорядження майном, вартість якого становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

До того ж, пунктом 2.9. трудового контракту встановлено, що у випадку делегування керівникові товариства додаткових повноважень, укладається додаткова угода до цього контракту (а.с.215).

Таких документів щодо розпорядження директором товариства майном, вартість якого становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства та додаткової угоди до контракту з директором про делегування керівникові товариства додаткових повноважень суду не надано.

Тобто, на переконання суду мирова угода з боку відповідача підписана уповноваженою особою лише на підписання мирових угод.

Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що директор товариства має право без рішення органу управління юридичної особи, яким, згідно із Статутом зазначено загальні збори акціонерів, розпоряджатися майном, вартість якого становить понад 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, оскільки вартість предмету мирової угоди, згідно із висновком про вартість становить 58000 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що повноваження на підписання мирової угоди і повноваження на розпорядження (відчуження) майном, не є ідентичними повноваженнями.

Також, суд зауважує, що умови мирової угоди містять ознаки прихованої цивільно-правової угоди з реалізації боржником нерухомого майна на користь стягувача, так як сторони фактично просять узаконити перехід права власності на майно від товариства до ОСОБА_2 всупереч встановленому законом порядку оформлення відчуження майна.

Отже, суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, яка зазначена вище, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства, та приходить до висновку, що мирова угода не підлягає затвердженню.

З наведених підстав, у затвердженні мирової угоди слід відмовити.

При цьому, суд вважає, що відмова у затвердженні мирової угоди не призводить до порушення конституційної засади судочинства рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, а також сторони у справі не позбавлені можливості укладення в передбаченому законом порядку правочинів щодо відчуження майна боржником на користь стягувача.

У зв`язку із відмовою у затвердженні мирової угоди, не підлягає задоволенню клопотання представника стягувача про зазначення в ухвалі суду про те, що ухвала є підставою для здійснення за ОСОБА_2 державної реєстрації (перереєстрації) права власності на зазначене в угоді нерухоме майно в органах державної реєстрації прав.

Керуючись ст.ст.207, 260, 434 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Рахнянська ремонтно-механічна майстерня» 02.12.2019 року у виконавчому провадженні ВП №60093105, яка передана на затвердження до Шаргородського районного суду на підставі заяви головного державного виконавця Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелі Наталії Андріївни від 16.12.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2019 року.

Суддя: