КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Волчко А.Я.
Єдиний унікальний номер справи № 369/1233/14-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1400/2019
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року Київській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Савченка С.І., Яворського М.А.,

Секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 30 жовтня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в межах невідновлювальної відкличної кредитної лінії із максимальним лімітом заборгованості 4 000 000 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29 жовтня 2022 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 24% річних.

У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 25 грудня 2013 року має заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 13 707 837,10 грн., з яких:

3 970 784,23 грн. - сума заборгованості за кредитом;

1 091 915,23 грн. - сума заборгованості за відсотками;

8 645 137,64 грн. - пеня за прострочку заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини та норми закону, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2І на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 033 483 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2014 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У апеляційній скарзі вказує, що розмір пені, визначений судом першої інстанції є необґрунтованим. Стверджує, що суд ухвалив заочне рішення з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідач не з'явився у судове засідання 24 березня 2014 року з поважних причин.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2012 року між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № НКЛ - 4063732, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах невідновлювальної відкличної кредитної лінії із максимальним лімітом заборгованості 4 000 000.00 грн., з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29 жовтня 2022 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 24% річних (а.с. 5-10).

Відповідно до п.1.3. договору, повернення кредиту здійснюється відповідно до Графіку платежів, наведеного у додатку №1 до цього договору, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 8.2, 8.3 Кредитного договору, невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов'язань за кредитним договором, та/або умов договорів забезпечення, зазначених в 1.4 Кредитного договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. 1.1, 1.3, 3.3, Кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісій та штрафів, а Позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п. 8.3 Кредитного договору.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 25 грудня 2013 року утворилась заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 13 707 837,10 грн., з яких:

3 970 784,23 грн. - сума заборгованості за кредитом;

1 091 915,23 грн. - сума заборгованості за відсотками;

8 645 137,64 грн. - пеня за прострочку заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України.

За правилами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, у разі прострочення повернення чергової частини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо наявності між сторонами договірних правовідносин та порушення ним своїх кредитних зобов'язань, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог банку та наявність підстав для задоволення позову.

Виходячи зі змісту ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З огляду на ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як видно із розрахунку заборгованості, наданого банком, пеню за прострочку заборгованості визначено у розмірі 8 645 137,64 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту (3 970 784,23 грн.).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення суми пені, що підлягає стягненню до 3 970 784,23 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, оцінюються колегією суддів критично, адже відповідач не надав власного розрахунку заборгованості ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду. Будь-які докази, що спростовують визначений позивачем розмір заборгованості, в матеріалах справи відсутні.

Твердження апелянта щодо порушення судом першої інстанції порядку ухвалення заочного рішення також відхиляються колегією суддів як необґрунтовані. Так, в матеріалах справи міститься зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що ОСОБА_2 14 березня 2014 року був повідомлений про розгляд справи, призначений на 24 березня 2014 року (а.с. 43). Доказів несправжності підпису відповідача на вказаному повідомленні про вручення поштового відправлення, на що також посилається апелянт, в матеріалах справи немає.

Крім цього, у апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 вказує, що про судове засідання по справі відповідач знав. Однак, жодних доказів на підтвердження поважності причин відсутності у судовому засіданні апелянт суду не надав. А відтак, колегія суддів не вбачає порушень порядку ухвалення заочного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування судового рішення

Відповідно до ст. 367 ЦПК України перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2014 року залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 23 січня 2019 року.

Головуючий

Судді