КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2179/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що 20 травня 2010 року позивач отримала кредитну картку «Універсальна», підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

В подальшому, 30 квітня 2014 року відповідачу було переоформлено кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів», відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач вказував, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Також посилався на те, що відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, розмір якої станом на 31 серпня 2017 року склав 67 445,29 грн., яка включає в себе тіло кредиту в сумі - 6 403,05 грн., відсотки в сумі - 53 954,37 грн., пеню та комісію в сумі - 3 400,00 грн., штраф (фіксована частина - 500,00 грн., процентна складова -3 187,87 грн.)

На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із ОСОБА_2 вказану заборгованість на свою користь.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року відкрито провадження у справі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 67 445,29 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 20 травня 2010 року ОСОБА_2 заповнила бланк Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 4).

В подальшому, 30 квітня 2014 року відповідачу було переоформлено кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів», відповідно до Тарифів якої відповідач отримала кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач умови укладеного договору належним чином не виконала, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, розмір якої станом на 31 серпня 2017 року склав 67 445,29 грн., яка включає в себе тіло кредиту в сумі - 6 403,05 грн., відсотки в сумі - 53 954,37 грн., пеню та комісію в сумі - 3 400,00 грн., штраф (фіксована частина - 500,00 грн., процентна складова -3 187,87 грн.) (а.с.3).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Згідно з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14).

Відповідно до умов договору, укладеного 20 травня 2010 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки, який відповідно до п.1.1.7.12 встановлено 12 місяців.

З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що 31 липня 2014 року відповідач здійснила переказ коштів через систему Приват24. Після цього, здійснювалося лише автоматичне погашення банком простроченої заборгованості, а платежів по погашенню заборгованості, здійснених самим відповідачем, не відбувалося (а.с.69-70).

При цьому, відповідач зазначає, що грошові кошти у сумі 6800 грн. з її кредитної картки, шахрайським способом, зняла невстановлена особа. Відповідач повідомила про даний факт позивача та звернулася із заявою до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про вчинення шахрайських дій, що підтверджується постановою від 29 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження (а.с.75-77).

Під час розгляду справи відповідач просила відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строків позовної давності (а.с. 74).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Переказ коштів через систему Приват24, внаслідок якого утворилась заборгованість, було здійснено 31 липня 2014 року.

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості, останнє погашення за наданим кредитом відбулося 29 листопада 2014 року (а.с. 3), при цьому, як видно із виписки по рахунку відповідача (а.с. 69-70) погашення заборгованості було автоматичним, тобто, відбулося без волевиявлення та участі відповідача.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази щодо строку дії картки, яка була видана відповідачу, а відтак, суд був позбавлений можливості перевірити цю обставину та врахувати під час постановлення рішення.

Отже, позивачу стало відомо про порушення умов договору з моменту прострочення відповідачем платежу з погашення заборгованості і з цього часу має відраховуватися строк позовної давності, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № б/н від 20 травня 2010 року лише 04 жовтня 2017 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Тому доводи апелянта про те, що банк звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Твердження апелянта щодо того, що суд першої інстанції не дослідив належним чином умови кредитного договору, оцінюються колегією суддів критично, оскільки це не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо спливу строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідач не довів відсутність заборгованості та виконання умов договору належним чином також відхиляються колегією суддів, оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов'язком позивача.

Інші доводи апеляційної карги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко