РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 грудня 2019р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , про стягнення грошових коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який мотивують тим, що 11.02.2017р. між ними та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від них в борг гроші в сумі 76 000,00грн., які зобов`язувався повернути в строк до 11.02.2019р. Однак до теперішнього часу відповідач добровільно суму боргу не повернув, у зв`язку з чим вони вимушені звернутися до суду з цим позовом.

Просять стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 76 000,00грн., 684,00грн. інфляційних витрат, 122,44грн. 3% річних та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40грн.

Ухвалою суду від 27.11.2019р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

Представник позивачів ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Зі змісту ст.3,6,627,629 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст. 611 ЦК України.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що 11.02.2017р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 отримав від позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 76 000,00грн., які зобов`язувався повернути в строк до 11.02.2019р.

Факт укладання такого договору підтверджується наданими суду договором позики, посвідченим 11.02.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО Масловець Л.С., реєстровий №248, та розпискою позичальника ОСОБА_3 .

Крім того, суд враховує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, суд встановив, що договір позики є укладеним і відповідно створює для відповідача обов`язок повернути позику в обумовлений сторонами строк до 11.02.2019р.

В той же час, судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач ОСОБА_3 добровільно суму боргу не повернув.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, надані сторонами докази, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач в порушення вимог діючого законодавства та умов укладеного договору позики не виконав свого обов`язку щодо повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, чим порушив законні права позивачів, які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 76 000,00грн.

Крім того, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачів про стягнення з відповідача в порядку ст.625 ЦК України інфляційних витрат в сумі 684,00грн та 3% річних в сумі 112,44грн., оскільки в даному випадку боржник ОСОБА_3 прострочив виконання грошового зобов`язання.

Наданий позивачами розрахунок розміру інфляційних витрат та 3% річних суд вважає вірним.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40грн.

Керуючись ст.3,6,11,14,15,16,525,526,530,545,610,611,625,627,629,1046-1051 ЦК України, ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259, 263-265,280,282 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , заборгованість за договором позики від 11.02.2017р. в сумі 38 000,00грн., 342,00грн. інфляційні витрати, 56,22грн. 3% річних та в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 384,20грн., усього 38 398,22грн. (тридцять вісім тисяч триста дев`яносто вісім гривні 22 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики від 11.02.2017р. в сумі 38 000,00грн., 342,00грн. інфляційні витрати, 56,22грн. 3% річних та в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 384,20грн., усього 38 398,22грн. (тридцять вісім тисяч триста дев`яносто вісім гривні 22 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Мурашова

28.12.2019