Справа № 462/3111/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач у травні 2018 року звернувся у суд з позовом про стягнення з відповідача 767100 грн. борг за договором позики, 1944969 грн. 51 коп. процентів за договором позики, 208197 грн. 11 коп. інфляційних втрат та 394958 грн. 22 коп. пені. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.04.2016р. між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за умовами якого позикодавець ОСОБА_3 передав, а позичальник ОСОБА_4 прийняв 767100 грн., що дорівнює еквіваленту 30000 дол. США, зі строком повернення вказаної суми грошей та процентів до 01.08.2016р. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 120 % річних. У визначений в договорі позики строк відповідач борг не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання, а отже стягненню підлягає розмір позики у повному обсязі. Крім того, на відповідача покладається обовязок по сплаті штрафних санкцій встановлених договором та законом, зокрема стягнення 1944969 грн. 51 коп. процентів за договором позики за період з 12.05.2016р. по 23.05.2018р. та 208197 грн. 11 коп. інфляційних втрат та 394958 грн. 22 коп. пені за період з 02.08.2016р. (перший день прострочення згідно п.2 договору) по 23.05.2018р. З метою досудового врегулювання спору він неодноразово звертався до відповідача із вимогами повернути кошти, однак такі звернення жодного результату не дали. За наведеного, просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, уточнивши позовні вимоги, та просить стягнути з відповідача 848103 грн. боргу за основним зобовязанням, 1944969 грн. 51 коп. процентів за договором позики та 394958 грн. 22 коп. пені за період з 02.08.2016р. по 23.05.2018р. Дав пояснення аналогічно викладеним в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Представниквідповідача в судовому засіданні позов визнав частково, дав пояснення аналогічно викладеним у відзиві на позов та доповнив, що відповідач дійсно позичив у позивача 30000 дол. США, які не повернув по даний час, а тому не заперечує проти стягнення з відповідача боргу за основним зобовязанням. Решти позовних вимог не визнає, оскільки у договорі позики від 12.04.2016р. не визначено з якої дати нараховуються та сплачуються проценти, відтак обрана позивачем дата 12.05.2016р. на його погляд є безпідставною і порушує вимоги закону. Щодо пені, яку просить стягнути позивач, то умовами договору позики не передбачено стягнення такої, а тому дана вимога суперечить умовам даного договору. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.04.2016р. між ОСОБА_3 до ОСОБА_4 було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, і за умовами якого позикодавець ОСОБА_3 передав, а позичальник ОСОБА_4 прийняв 767100 грн., що дорівнює еквіваленту 30000 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору (1 долар США= 25,57 гривень). Факт отримання 30000 дол. США підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики /а.с.9-10/ і яка міститься в матеріалах справи /а.с 36/.

Частиною 2 даного договору передбачено, що зазначену вище суму грошей, а також проценти позичальник зобовязується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01 серпня 2016р. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі 120 % річних. Проценти виплачуються щомісяця, 12 числа до дня повернення позики. Проценти сплачуються готівкою у гривні за адресою позикодавця, якщо сторони не дійшли згоди щодо іншого місця передачі. У разі часткового повернення позики проценти нараховуються на неповернуту суму позики. Про часткове повернення позики позикодавець на вимогу позичальника робить відмітку на розписці або видає розписку в одержанні грошей. Аналогічний порядок застосовується і щодо фіксації виплати процентів. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. У разі неможливості повернення розписки позикодавець повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого обов"язку.

Також встановлено, що у визначений договором строк відповідач ОСОБА_4 свої зобовязання не виконав і коштів позивачу не повернув по даний час.

Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України ).

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що відповідачем по даний час не повернуто заборгованість за основним зобовязанням, а сума позики на день укладення договору позики становила 30000 дол. США, що дорівнювало еквіваленту 767100 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 848103 грн. боргу за основним зобовязанням, що по курсу НБУ (1 долар США= 28,2701 грн.) станом на 11.01.2019р. становить 30000 дол. США.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору позики від 12.04.2016р. сторони погодили що місячну сплату відсотків від суми позики, яку надано до 01 серпня 2016р.

За наведеного, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 01 серпня 2016р. позивач не може нараховувати такі проценти.

Така ж позиція висловлена у постановах ОСОБА_6 Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) та Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018р. (провадження №61-19225св18).

Відтак, суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок процентів за договором позики, який міститься в позовній заяві, за яким заборгованість за процентами за період з 12 травня 2016р. до 12 травня 2018р. становить 1944969 грн. 51 коп.

Враховуючи те, що передбачені договором відсотки за позикою припиняються після спливу визначеного договором строку повернення позики, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню 277416 грн. 99 коп. відсотків за договором позики, які нараховані за період з 12.04.2016р. до 01.08.2016р.

Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме й нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.ч.12 ст.551 ЦК).

Позивач просить стягнути з відповідача 394958 грн. 22 коп. пені за період з 02.08.2016р. по 23.05.2018р., про що надав розрахунок.

За наведеного, враховуючи, що договором позики від 12.04.2016р. не передбачено стягнення пені за невиконання грошового зобов"язання, то суд приходить до висновку, що дана вимога до задоволення не підлягає.

Згідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 848103 грн. боргу за основним зобовязанням та 277416 грн. 99 коп. відсотків за договором позики, а всього 1125519 /мільйон сто двадцять пять тисяч пятсот девятнадцять/ грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 2990 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення складено - 21.01.2019р.

Суддя: