У Х В А Л А

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 201/17391/17

провадження № 61-2554ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»( далі - ПАТ «НАСК «Оранта» ) звернулось до суду з позовом про стягнення 25 260,91 грн страхового відшкодування у порядку регресу. Позов обґрунтовано тим, що 18 червня 2014 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АІ/1538016 строком дії з 18 червня 2014 року до 17 червня 2015 року. 19 квітня 2015 року у місті Дніпропетровську по вулиці Набережна Перемоги о 21.30 год сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Transporter», під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Chevrolet Aveo», під керуванням водія ОСОБА_2 У зазначеній дорожньо-транспортній пригоді пошкоджено автомобіль марки «Chevrolet Aveo», власником якого є ОСОБА_3, а його водій отримав тілесні ушкодження. Відповідач залишив місце пригоди і правоохоронні органи не повідомив. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за статтями 122, 124 КУпАП. Посилаючись на те, що 06 липня 2015 року ПАТ «HACK «Оранта» виплатило власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 25 260,91 грн, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «Оранта» 25 260,91 грн у рахунок страхового відшкодування в порядку регресу суму. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Виключено з мотивувальної частини рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року посилання на статтю 993 ЦК України та статтю 27 Закону України «Про страхування». В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року залишено без змін.

28 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 25 260,91 грн страхового відшкодування у порядку регресу. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник