КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/9612/16 Головуючий 1 інстанція -Чех Н.А.
Провадження № 22-ц/824/9227/2019 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Олійника В.І., Березовенко Р.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 19.12.2007 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким позичальнику надано кредит в сумі 95 000,00 доларів США.

Виконання зобов`язання було забезпечено шляхом укладення Договору поруки № 167147 від 19.12.2007 року з ОСОБА_2

Банк взяті на себе зобов`язання виконав.

Натомість, позичальник порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у позичальника утворилася заборгованість, яка станом на 07.06.2016 року становить 85 161,88 доларів США, з яких: заборгованості по кредиту - 72 305,46 доларів США, заборгованість по відсотках - 12 856,42 доларів США. Крім того, просили стягнути пеню в розмірі 96 025,38 грн., де: 24 118,89 грн. за прострочення сплати кредиту, 71 906,49 грн. за прострочення сплати процентів.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідетинфікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код банку 09807750) в солідарному порядку суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19 грудня 2007 року в розмірі 85 161, 88 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 96 025, 38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідетинфікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код банку 09807750) суму сплаченого судового збору в розмірі 33 357,76 грн., в рівних частках з кожного по 16 678,88 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що суд першої інстанціїне надав правової оцінки доказам наявних в матеріалах справи, а саме, не встановив факт відсутності передачі кредиту в сумі 95000 дол. США.

Просив, скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити банку в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 19.12.2007 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким позичальнику надано кредит в сумі 95 000,00 доларів США.

Згідно вимог законодавства договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Виконання зобов`язання було забезпечено шляхом укладення Договору поруки № 16747 від 19.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , та передачею у заставу квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1

За умовами Договору поруки поручитель зобов`язався відповідати за невиконання ОСОБА_1 в повному обсязі, в солідарному порядку.

Пунктом 1.1 Договору кредиту сторони визначили, що кредит надається банком шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, згідно умов Договору. У пункті 8.2 адреса та банківські реквізити позичальника зазначено: рахунок № НОМЕР_4 , код банку (МФО) 351005.

Згідно меморіального ордеру № від 19.12.2007 року АТ «УкрСиббанк» перерахував ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_4 , відкритий у АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, кошти в сумі 95 000,00 доларів США, еквівалент 479 750,00 грн. Призначення платежу - надання кредиту згідно угоди № 0 від 19.12.2007 року.

Надані документи позивачем свідчать про те, що банк взяті на себе зобов`язання виконав.

Позичальник порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Як вбачається з виписки за кредитним договором остання дата сплати є 27.02.2015 року за рахунок переплати.

Станом на 07.06.2016 року заборгованість становить 85 161,88 доларів США з яких: заборгованості по кредиту - 72 305,46 доларів США, заборгованість по процентах - 12 856,42 доларів США.

27.04.2016 року на адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені вимоги від 26.04.2016 року щодо наявності заборгованості та її погашення.

Втім, вимога банку залишилась поза увагою відповідачів, заборгованість не погашена.

Задовольняючи позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із доведності та обґрунтованості позовних вимог.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи,що 19 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу-1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 95 000,00 доларів США (дев`яносто п`ять тисяч доларів США 00 центів), а Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше не пізніше 21 грудня 2037 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,9% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно Додатку № 1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно умов Кредитного договору відбувається з 01 по 19 число (включно) кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань Відповідача-1 за Кредитним договором, між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №167147 від 19 грудня 2007 року.

Відповідно до умов Договору поруки, ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є солідарною.

Згідно зі ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Колегія суддів, не бере до уваги твердження апелянта, про те, що судом першої інстанції не було встановлено факт відсутності передачі йому грошових коштів.

Однак дане твердження спростовується випискою про рух коштів, згідно якої вбачається, що банком було зараховано на поточний рахунок позичальника кредитні кошти. (а.с. 164 - 187) у розмірі 95 000,00 доларів США.

Відповідно до наданої довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачі здійснювали погашення кредиту та відсотків в період до 15.04.2015 року, що само по собі підтверджує ту обставину, що відповідач отримав грошові кошти згідно кредитного договору (а.с.4-9).

Тобто, розрахунок заборгованості є відображенням умов Кредитного договору з визначенням в хронологічному порядку розміру невиконаного зобов`язання.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягай згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода.

Таким чином, уклавши кредитний договір та уклавши договір поруки як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, сторони підтвердили що ознайомлені з умовами договорів та погодились з ними (п.7.12 кредитного договору).

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , який не є апелянтом звернувся з клопотаннями, які ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року залишенні без задоволення.

Підстав, для скасування рішення суду, передбачених вимогами законодавства, не встановлено.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджуючись з судом першої інстанції та вважає, що дійсно апелянтом не надано будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо виконання свого зобов`язання перед банком щодо погашення грошового зобов`язання.

Отже, колегія суддів виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо наявних підстав для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Р.В. Березовенко

В.І. Олійник