ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1763/19 Справа № 2-2431/11 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агенство Верус, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2009 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агенство Верус, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агенство Верус, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк суму заборгованості по кредитному договору № 2008-028 від 22.02.2008 року станом на 14.05.2009 рік в розмірі 1 341 541 грн. 17 коп., яка складається з 1205955,36 грн. заборгованість за кредитом, 126275,56 грн. заборгованість по процентам, 9310,25 грн. пеня.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3129 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог ПАТ КБ „Приватбанк відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2017 року скасовано.

Справу направлено до апеляційної інстанції на новий розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року по цивільній справі №2-412/1147/2012 в частині стягнення з нього на користь ПАТ КБ ПриватБанк суму заборгованості по кредитному договору №2008/028 від 22.02.2008 року станом на 14.05.2009 року в розмірі 1 341 541,17 грн. та в частині стягнення з нього на користь держави судовий збір у розмірі 3219 грн. та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості по кредитному договору №200-028 від 22.02.2008 року відмовити. В решті рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року по цивільній справі №2-412/1147/2012 залишити без змін.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як солідарні боржники, належним чином не виконують взяті на себе зобов`язання по кредитному договору та договору поруки, мають значну суму заборгованості (заборгованість зростає), тому позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк в частині солідарного стягнення заборгованості є обґрунтованими та заснованими на законі.

Але з висновками суду про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості по кредитному договору, погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник: ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2

був укладений кредитний договір, за умовами якого, останній отримав кредит в розмірі 155 000 доларів США на придбання житла на умовах, визначених договором, з кінцевим строком погашення до 22 лютого 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 22 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов`язання нести солідарно майнову відповідальність (по погашенню кредиту, відсотків, пені, штрафів) у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань.

12 січня 2009 року між банком та ТОВ «УФА «Верус» був укладений договір поруки та додаток № 1 до нього, відповідно до якого останнє взяло на себе зобов`язання нести відповідальність перед банком у разі невиконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором від 22 лютого 2008 року в загальному розмірі 200 грн.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 14 травня 2009 року у розмірі 167 971,90 доларів США, із яких: 150 995,45 доларів США заборгованість за кредитом, 15 810,73 доларів США заборгованість по процентам, 1 165,72 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

У цьому випадку позов заявлено позивачем до боржника та поручителя, вимоги до вказаних осіб є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителя відповідно до договору поруки збігається з обсягом відповідальності боржника.

При визначенні юрисдикції суд має враховувати, що відповідачі у справі пов`язані солідарним обов`язком як боржники.

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України, основним з яких є зазначений у частині першій цієї статті, а саме у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд.

Крім того, ЦК України передбачає і гарантії для боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу.

З аналізу вимог частини першої статті 554 ЦК України у поєднанні з вимогами, передбаченими частиною першою статті 542 та статтею 543 ЦК України, вбачається, що між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Пунктом 5 Договору поруки №2008/028 від 22.02.2008 року передбачено, що у випадку невиконання боржником якого-небудь обов`язку, передбаченого п.1 цього Договору, Кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов`язку.

Згідно п.6 договору поруки поручитель зобов`язаний виконати обов`язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

Разом з тим, у пункті 11 договору поруки сторони передбачили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (т. 1, а. с. 14).

У пункті 12 договору поруки сторони прийшли до згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5-ти років (т. 1, а. с. 14).

Отже, умови договору поруки передбачають настання відповідальності поручителя у разі, якщо боржник не виконує належним чином свої грошові зобов`язання перед кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ ПриватБанк в порушення умов Договору поруки №200/028, а саме п.5 не направив ОСОБА_1 відповідну вимогу поручителю.

У зв`язку з чим Кредитор не набув право вимагати від Поручителя виконання Зобов`язання, що витікає із Кредитного договору.

Відтак не можна вважати обґрунтованими вимоги банку в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.02.2008 року з ОСОБА_1 як з солідарного боржника, оскільки ці вимоги є передчасними, оскільки поручителю не направлялась вимога про погашення заборгованості за кредитним договором.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з ОСОБА_1 необхідно скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3540,91 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з ОСОБА_1 скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3540,91 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича