Ухвала

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 204/4126/17

провадження № 61-2094ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про заміну способу стягнення аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ОСОБА_1 про заміну способу стягнення аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві.

В обґрунтування позову зазначила, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у них народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач стверджувала, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак ухиляється від виконання покладеного на нього судом обов'язку: приховує свої дійсні доходи, ухиляється від офіційного працевлаштування, нерегулярно сплачує аліменти. Враховуючи, що 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-УІІІ від 17 травня 2017 року, яким внесені зміни до Сімейного кодексу України, позивач була вимушена звернутися до суду із зазначеною позовною заявою.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року та визначено до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист, виданий за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року по справі № 2-6997/2011 після набрання рішенням законної сили, та повного погашення заборгованості ОСОБА_1 за вказаним виконавчим листом, якщо така є. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом справи у сумі 6 000,00 грн, а також 640,00 грн судового збору на користь держави.

21 січня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляду до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову та характер правовідносин, у яких виник спір.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню , то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про заміну способу стягнення аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак