У Х В А Л А

08.04.2019 Справа №607/25744/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

за участі секретаря судового засідання Лобач І.В.,

представника позивача, адвоката Степанюка О.І.,

представника відповідача, адвоката Столяра М.В.,

розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_3 про роз'єднання позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договорами позики, -

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2018 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договорами позики.

Дана ухвала була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції. 13 лютого 2019 року Тернопільським апеляційним судом постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2018 року - без змін.

При винесенні ухвали апеляційний суд роз'яснив, що відповідач ОСОБА_3 не позбавлений можливості у підготовчому засіданні суду першої інстанції поставити питання щодо роз'єднання позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів з тих підстав, що є два окремих договори позики, які укладено між двома різними особами.

21 березня 2019 року Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області зареєстроване клопотання ОСОБА_3 про роз'єднання позовних вимог, шляхом виділення позовної вимоги, заявленої до ОСОБА_3, в окреме провадження. Дане клопотання обґрунтоване тим, що предметом розгляду в цій справі є стягнення коштів за двома різними договорами позики з двох різних осіб: за договором від 20 січня 2003 року з ОСОБА_3 та за договором від 20 січня 2003 року - з ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1. Наявність окремого договору позики, який укладено між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, вказує на те, що останнім при зверненні до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області не було дотримано вимог територіальної юрисдикції (підсудності), а тому заявлені до ОСОБА_3 вимоги підлягають роз'єднанню для подальшого вирішення питання щодо територіальної підсудності. Також відповідач покликається на практику Європейського суду з прав людини та вважає, що право особи є захищене в повному обсязі, якщо справу розглядає суд, «встановлений законом».

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Столяр М.В. клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача - адвокат Степанюк О.І. вважає клопотання безпідставним, оскільки крім договорів позики, на які є посилання в змісті клопотання, при матеріалах справи є розписка, яка за своєю суттю також є договором позики.

Вивчивши зміст клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що подане клопотання до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

В силу ч. 6 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз'єднання позовних вимог.

Звертаючись до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ОСОБА_4 в обґрунтування позовних вимог про стягнення боргу з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 надав копії окремих договорів позики від 20 січня 2003 року, які укладено з відповідачами, з кожним окремо, а також копію розписки від 20 січня 2003 року, яка підписана ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про позику ними коштів у позивача.

Суд, не вдаючись до аналізу норм матеріального права, вважає, що вказана вище розписка є також договором позики, на який ні відповідач ОСОБА_3, ані його представник не покликаються у клопотанні про роз'єднання позовних вимог.

Відтак суд вважає, що позивачем дотримано вимог процесуального закону в частині звернення до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, що також відповідає змісту ч. 15 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України та визначенню терміну «Суд, встановлений законом», який знайшов своє неодноразове застосування у практиці Європейського суду з прав людини.

За вказаних обставин, суд вважає клопотання відповідача ОСОБА_3 безпідставним, таким, що не сприятиме виконанню завдань цивільного судочинства, а тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 28, 188 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про роз'єднання позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договорами позики - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська