Справа № 646/6384/18
№ провадження 2/646/547/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Янцовської Т.М.,

з участю секретаря Маркової О.В.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з заявою про зміну способу стягнення аліментів, а саме стягувати з неї на користь відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 2000 гривень на утримання двох неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що за судовим наказом від 27.12.2017 р. з неї стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку. Вона була працевлаштована в період січень-лютий 2018 р. та отримувала дохід у розмірі 6027,77 гривень, але на теперішній час постійного доходу не має, отже і з розрахунком заборгованості не згодна. Розрахунок здійснюється з середньо-місячної заробітної плати, проте такої плати вона не отримує. За умови наявності житла, яке б дозволило забрати дітей жити разом з нею, вона не була б так принижена відповідачем стосовно сплати аліментів, та вони з дітьми жили б разом.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додала, що вона має незадовільні житлові умови, оскільки проживає в однокімнатній квартирі разом з братом та матірю. Постійного заробітка не має, перебуває з вересня 2018 р. на обліку у центрі зайнятості.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він після розірвання шлюбу з позивачкою залишився проживати разом з двома неповнолітніми дітьми, з позивачки стягуються аліменти в мінімальному розмірі, при цьому наявна заборгованість зі сплати аліментів через те, що позивачка не в повному обсязі їх сплачує, або не сплачує взагалі. Крім того, остання не намагається працевлаштуватись, її бажання змінити спосіб стягнення аліментів направлено лише на зменшення його розміру.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 071052, виданим 05.04.2007 р. Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, та свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 209482, виданим 03.08.2010 р. Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Згідно судового наказу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.12.2017 р. стягнуто з позивачки на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку боржника щомісячно, починаючи з 25.10.2017 р. і до досягнення повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З копії довідки державного виконавця убачається, що сума заборгованості за виконавчим листом, виданим 01.03.2018 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, станом на 31.08.2018 р. складає 22360,56 гривень.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з дійсним позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивачка посилається на те, що вона не працевлаштована, її доходи не дозволяють виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі.

З урахуванням обставин справи, суд вважає необґрунтованими пояснення позивачки про погіршення свого матеріального становища, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Саме по собі непрацевлаштування не є підставою для зміни способу стягнення та зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів. При цьому суд вважає, що розмір аліментів, встановлений судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.12.2017 р. у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку боржника щомісячно, є розумним, не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін та неповнолітнім дітям.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивачки, виходячи з того, що остання не довела обставин, на які посилалась як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що її майновий стан погіршився, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 181, СК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.02.2019 р.

Суддя: Т.М. Янцовська