У Х В А Л А

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 191/4067/17

провадження № 61-2809ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 18 725,00 грн авансу, що еквівалентно 700 доларів США за курсом Національного банку України станом на 08 листопада 2017 року. Позов обґрунтовано тим, що 02 серпня 2015 року він домовився з відповідачем про продаж земельної ділянки і домоволодіння АДРЕСА_1, яке ОСОБА_1 отримав у спадок. Враховуючи те, що на час домовленості відповідач не був офіційним власником зазначеного домоволодіння, оскільки не оформив свідоцтво про право спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 відповідач зобов'язався після оформлення права спадкування, отримання кадастрового номеру та оцінки майна повинен повідомити ОСОБА_2 про час та місце здійснення угоди. В цей же день ОСОБА_1 отримано кошти в сумі 700 доларів США як завдаток на підтвердження укладення угоди у майбутньому, про що останнім надано відповідну розписку. Посилаючись на те, що протягом більше двох років ОСОБА_1 не повідомив його про готовність документів та відмовився укласти угоду, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 18 725,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування підстав за яких позов задоволено.

02 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 18 725,00 грн авансу. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Лише посилання заявника у касаційній скарзі на те, що у контексті з пунктом «г» частини третьої статті 389 ЦПК України справа не може бути віднесена до категорії малозначних, оскільки положення пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України значно обмежують процесуальні права учасників процесу і фактично позбавляють їх права на оскарження судових рішень не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник