Номер провадження 4-с/495/58/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Завацькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича щодо винесення постанови про арешт коштів майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся 21.11.2019 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду зі скаргою на на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича щодо винесення постанови про арешт коштів майна боржника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити, визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про арешт коштів боржника від 30.10.2019 року згідно виконавчого листа від 07.02.2012 року по справі № 2-2344/11.

Приватний виконавець Шипков Єгор Олексійович в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволення заяви ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали витребувані судом, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконанні у приватного виконавця Шипкова Єгорова Олексійовича знаходиться виконавче провадження ВП №60350908 з примусового виконання виконавчого листа 2-2344/11, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 05.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором №0063/08/08 від 24.04.2008 року у сумі 174 023,69 грн.

Згідно матеріалів виконавчого провадження ВП №60350908 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем 17.10.2019 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та постанову про арешт майна боржника.

30.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем було винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме коштів що містяться на рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805, р/р НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав скаргу на дії приватного виконавця Шипкова Єгорова Олексійовича, оскільки вважає постанову по виконавчому провадженню ВП №60350908 про арешт коштів боржника від 30.10.2019 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, заявник стверджує, що він не отримував копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60350908 та ним подано апеляційну скаргу на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2018 року про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «Банк Форум» на правонаступника ТОВ «Росвен Інвест Україна». 15.10.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду було відкрито апеляційне провадження щодо оскарження зазначеної ухвали. Також скаржник звертає увагу на те, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання з порушенням передбачених законодавством строків, а саме, як зазначено в виконавчому листі строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 20.02.2013 року.

Суд критично відноситься до доводів ОСОБА_1 , та приймає до уваги пояснення та докази, що надані приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем, на підтвердження законності та обґрунтованості постанови по виконавчому провадженню ВП №60350908 про арешт коштів боржника від 30.10.2019 року. Так, згідно адресної довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04.11.2019 року , ОСОБА_1 зареєстрований з 06.05.2006 року за адресою: АДРЕСА_1 . Та цю адресу 17.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2344/11 від 05.12.2012 року. Згідно з матеріалами виконавчого провадження, вказаний лист було повернуто з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Також суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 щодо незаконності винесення постанови про арешт коштів боржника 30.10.2019 року, коли 15.10.2019 року Одеським апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження щодо оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2018 року про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «Банк Форум» на правонаступника ТОВ «Росвен Інвест Україна». Адже згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Таким чином, законом чітко визначені обставини, за яких виконавче провадження підлягає зупиненню та розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Суд погоджується з доводами приватного виконавця Шипкова Є.О. щодо відсутності пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, так на виконавчому листі №2-2344/11, який видано 05.12.2012 року Білгород- Дністровським міськрайонним судом Одеської області, є відмітка про повернення виконавчого листа стягувану 15.01.2018 року із зазначенням причини повернення - п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону № 1404- VIII від 02.06.2016 року (набув чинності 05.10.2016 року).

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-УІІІ, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені иим Законом.

Відповідно ж до статті 12 Закону № 1404-VІІІ: виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1); - строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 1 ч. 4).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5).

Такої ж думки (щодо трирічного строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, які видані до набрання чинності Закону № 1404-VІІІ) дотримується і Верховний суд в своїх ухвалах від 30.07.2018 року по справі №464/175/17 та від 30.07.2018 року по справі №442/4840/14-ц.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В силу положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальнимрежимом використання,спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 18.10.2019 року серед осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами ОСОБА_1 не значиться.

Враховуючи вищезазначене, приватний виконавець Шипков Є.О. в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістомч.1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на те, що приватний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, а матеріали справи містять відомості про перебування у нього на виконанні виконавчого провадження, відкритого у встановленому законом порядку, суд вважає що вимоги заявника є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-453, 259, 260, 354, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича щодо винесення постанови про арешт коштів майна боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя