Ухвала

26 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 323/3301/18

провадження № 61-22987ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Державний нотаріус Оріхівської державної нотаріальної контори Зайцева Анна Сергіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу, посвідчений 29 вересня 2017 року Державним нотаріусом Оріхівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області Зайцевою А. С., за яким вона продала ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Оріхівською державною нотаріальною конторою Запорізької області 19 листопада 2016 року, належав на праві приватної власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 29 вересня 2017 року вона уклала договір купівлі-продажу, посвідчений Державним нотаріусом Оріхівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області Зайцевою А. С., за яким продала ОСОБА_2 вищезазначений будинок. Вказаний договір необхідно визнати недійсним, тому що його укладено під впливом помилки щодо його правової природи, оскільки вона вважала, що буде укладено договір довічного утримання (догляду) і право власності на спірний будинок залишатиметься за нею до її смерті. На час укладення спірного договору вона перебувала під впливом тяжкої життєвої обставини - смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_3 . Внаслідок раптової та передчасної втрати сина в неї виник депресивний стан, відбулося значне погіршення фізичного здоров`я, вона відчувала пригнічення та самотність через відсутність інших близьких родичів, в неї стався психічний розлад, внаслідок якого вона не здатна була в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Крім того, в неї значно погіршилося матеріальне становище, оскільки єдиним джерелом її доходу залишилася пенсія, а працювати вона не могла через похилий вік.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року (повний текст якої складено 06 грудня 2019 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2019 року - без змін.

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, вартість якого становить 49 000 грн.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом взято до уваги факт наявності у заявника іншого житлового будинку по АДРЕСА_2 , в якому вона зареєстрована та постійно проживає. Оскільки за спірним договором купівлі-продажу було за відповідну плату відчужене не єдине житло заявника, а інший належний їй на праві власності будинок, в якому вона не проживала, то вказана справа не має для неї виняткового значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення у постанові Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Державний нотаріус Оріхівської державної нотаріальної контори Зайцева Анна Сергіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук