Справа № 234/8897/18
Провадження № 2/234/180/19
06 лютого 2019 року Краматорський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Марченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Коваленко Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -
18.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, на позові наполягав та просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву, заперечень чи клопотань не надав, про причини неявки не повідомив.
На підставі ст.280 ЦПК України суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Суд, повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Так, судом встановлено, що з вини водія ОСОБА_3 30.07.2017 року сталося ДТП, в результаті чого були завдані механічні пошкодження автомобілю позивача ОСОБА_1 «CHEVROLET EPIKA» номерний знак НОМЕР_2, що встановлено постановою Краматорського міського суду Донецької області від 10.08.2017 року, яка набрала законної сили 22.08.2017 року, у справі про адміністративне правопорушення та відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України є доведеним.
Відповідно до копії пенсійного посвідчення Серії ААЗ № 170012, ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності.
Відповідно до копії Довідки до Акту огляду МСЕК серія 10ААБ № 422697 ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи довічно.
Відповідно до копії ОСОБА_4 із історії хвороби № 730, виданої Державною установою «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені ОСОБА_4 національної академії медичних наук України», ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в кардіохірургічному відділенні з 17.01.2013 по 07.02.2013, у відділені реанімації з 29.01.2013 по 31.01.2013, 29.01.2013 року ОСОБА_1 була здійснена операція: протезування аортального клапана.
20.03.2018 року ОСОБА_1 на адресу відповідача ОСОБА_3 направив досудову вимогу з проханням добровільно відшкодувати завданих збитків. Дану вимогу відповідач отримав 23.03.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст.1192 ч.2 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що -
за змістом ст.1191 ЦК України за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи (п.11);
при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, слід враховувати положення ст.1192 ЦК України. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків) (п.14);
якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження (п.15);
страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у ст.9 та п.19.1 ст.19Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (п.24).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно ч. 4 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у звязку з прийняттям рішення про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за позовну вимогу про відшкодування майнової шкоди в сумі 704,80 грн., та за позовному вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 704,80 грн, а всього 1409,60 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 95, 141, 259, 263, 265, 354, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Краматорського міського суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення ухвалене й надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_5