Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/342/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.,

за участю секретаря Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою Комунального автотранспортного підприємства 052810 Краматорської міської ради на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2018 року цивільну справу № 234/17398/17 за позовом ОСОБА_3 до Комунального автотранспортного підприємства 052810 Краматорської міської ради, треті особи - ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, (головуючий у першій інстанції суддя Лутай А.М., повний текст рішення складено 31 жовтня 2018 року)

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до КАТП 052810 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. На обґрунтування вимог посилався на те, що 13 червня 2016 року з вини ОСОБА_4, працівника юридичної особи відповідача, який керував автомобілем ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1, що належить відповідачу, сталася дорожньо-транспортна пригода під час якої було пошкоджено його автомобіль Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2. Розмір матеріальної шкоди склав 228066 грн. 64 коп. Просив стягнути з відповідача дану суму. а також сплачений при поданні позовної заяви судовий збір.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково - стягнуто з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 97645 грн. 31 коп. та розподілені судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач надав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність рішення суду та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що суд безпідставно дійшов до висновку щодо наявності вини ОСОБА_4 у ДТП. Висновки Донецького НДЕКЦ МВС України стосовно його вини необ'єктивні та викликають сумнів. Постановою Краматорського міського суду від 14 липня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 було закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто рішенням суду не було встановлено його вини, тому він є невинуватим у скоєнні ДТП. Крім того, вони не погоджуються з розміром матеріальної шкоди, якій визначено судом, у тому числі щодо розрахунку втрати товарної вартості автомобіля Fоrd Kuga. Зазначають, що матеріалами справи не підтверджений фактичний розмір спричиненої шкоди.

Позивачем до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить рішення суду залишити без змін. В обґрунтування зазначає, що факт вини ОСОБА_4 підтверджується постановою Краматорського міського суду від 14 липня 2017 року. Щодо проведення експертизи, то відповідач не є фахівцем у даній галузі, та його висновки щодо сумнівів у експертизі є його власними міркуваннями. Крім того, вважає, що відповідач мав змогу замовити власну експертизу, але не скористався нею. Також зазначає, що у матеріалах справи є документи на підтвердження розміру спричиненої шкоди.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Позивачем рішення суду в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, не оскаржується.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Інші особи які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 13 червня 2016 року о 15-00 годині, в районі ЛЕП №120 по вулиці О.Тихого у м.Краматорськ Донецької області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного КАТП-052810 автомобіля марки ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, якій належить останньому на праві власності. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до висновку авто-товарознавчого дослідження №221/16 від 25 листопада 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 203813 грн. 47 коп. та вартість матеріально шкоди завданої власнику автомобіля Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 228066 грн. 64 коп.

Водій ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем КАТП-052810, працював водієм та за ним був закріплений транспортний засіб ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 14.07.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_4, закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 25.07.2017р.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2016 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 12.10.2016 року.

Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №2/19-39 від 27.09.2016 року дії водія автомобіля ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_4, який у дорожніх умовах, що склалися, перед зміною напрямку руху автомобілю ліворуч, не переконався, що своїми діями створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП, не відповідають вимогам п.10.1, 10.3, 9.2 (б) Правил дорожнього руху України та перебувають у причинному зв'язку з подією, що настала. Оскільки водій автомобілю Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти даної ДТП - то в його діях будь-яких невідповідностей з вимогами ПДР, які перебувають у причинному зв'язку з подією, що настала, не вбачається.

За полісом обов'язкового страхування №АЕ/8362450 від 01.04.2016 року терміном дії до 30.05.2017 року ПрАТ «СК «Провідна» застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, а саме автомобіля ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3. Відповідно до полісу обов'язкового страхування встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну у сумі 100000 грн.

Відповідно до ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі №755/18006/15-ц.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідальність по відшкодуванню шкоди завданої позивачу джерелом підвищеної небезпеки, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника, покладається на відповідача.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вини ОСОБА_4, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

З висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №2/19-39 від 27.09.2016 року, яка проведена в межах справи про адміністративне правопорушення №33/775/120/2016 водій автомобіля ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_4, в даній дорожній ситуації, змінив напрям руху автомобілю ліворуч не впевнившись в безпеці своїх дій для інших учасників дорожнього руху, та не увімкнувши завчасно покажчик лівого повороту, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП. Його дії не відповідають вимогами п.10.1, 10.3, 9.2 (б) Правил дорожнього руху України та перебувають у причинному зв'язку з подією, що настала.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було досліджено належним чином усі обставини, які мають значення по справі та не були допитані у якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 оскільки пояснення вказаних осіб були враховані під час проведення транспортно-трасологичного дослідження та експертом ним надана відповідна оцінка. Згідно висновків комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №2/19-39 від 27.09.2016 року пояснення водія ОСОБА_4 стосовно розвитку механізму даної ДТП з технічної точки зору неспроможні, оскільки вони суперечать результатам проведеного дослідження та наявними пошкодженнями на транспортних засобах - автомобілі НОМЕР_4, та автомобілі ЗІЛ 130 КО 432СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, що виникли в процесі плину події. При цьому покази водія ОСОБА_3, в цій частині, з технічної точки зору спроможні, цілком могли відбуватися в дійсності, та відповідають висновкам проведеного дослідження наявних пошкоджень на транспортних засобах. Оскільки водій автомобілю Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти даної ДТП - то в його діях будь-яких невідповідностей з вимогами ПДР, які перебувають у причинному зв'язку з подією, що настала, не вбачається.

Згідно постанови Краматорського міського суду Донецької області від 14 липня 2017 року по справі №234/9804/16-п щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП провадження у справі було закрите, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Факту відсутності вини ОСОБА_4 у вказаній ДТП зазначеним судовим рішенням встановлено не було та відповідні правові висновки суду відсутні. Пропуск строку притягнення до адміністративної відповідальності не є обставиною, що реабілітує особу, яка вчинила правопорушення. Водночас у справі №234/9651/16-п щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП постановою Апеляційного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року провадження у справі було закрите у зв'язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення, та зазначено, що діях ОСОБА_3 порушень правил дорожнього руху немає. Дані постанови набрали законної сили. Таким чином, обставина щодо відсутності вини позивача у скоєному ДТП є такою, що не підлягає доказуванню відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України. За таких обставин апеляційний суд зазначає, що вина ОСОБА_4 у скоєному ДТП є доведеним фактом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом необґрунтовано визначено суму відшкодування матеріальної шкоди.

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року N 4.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року N 4, при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, суд першої інстанції вірно визначив з урахуванням фактичної вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Fоrd Kuga, розмір яких підтверджено довідкою ТОВ «Талісман-сервіс» від 07.03.2018р. втрати товарної вартості транспортного засобу який розмір якої визначено висновком експерта №221/16 від 25.11.2016 року з урахуванням обсягу необхідного ремонту та заміни запчастин. При цьому апеляційний суд зазначає, що вартість ремонтних робіт, зазначена у довідці, не перевищує вартість ремонтних робіт згідно висновку експерта від 25.11.2016 року (203813,47 грн.).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє в реалізації ними прав, передбачених кодексом. У відповідності до вимог процесуального права, судом роз'яснено відповідачу обов'язок надати докази на підтвердження зазначених ним обставин, проте ним не надано належних та допустимих доказів на спростування суми завданої матеріальної шкоди.

За таких обставин, визначаючи остаточний розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача у сумі 97645,31грн. суд першої інстанції вірно визначив її як різницю між загальним розміром матеріальної шкоди та сумою страхового відшкодування у 100 000 грн. (ліміт відповідальності, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, є фактично тотожними доводам, викладеним у відзиві на позов, та були предметом дослідження у суді першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального автотранспортного підприємства 052810 Краматорської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Судді: В.В. Папоян

Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова

Повний текст постанови складений 13 лютого 2019 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян