ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6597/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/157/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

сторін:представника апелянта ОСОБА_1

- адвоката ОСОБА_2

представника ТзДВ"Страхова компанія "Професійне страхування" - Самборського Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/6597/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л. у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Професійне страхування» про стягнення невиплаченої страхової виплати, пені за прострочення страхової виплати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.07.2014 року він уклав із ТДВ «СК «Професійне страхування» договір міжнародного комплексного страхування подорожуючих за кордон. Страхова сума згідно договору становить - 30000 євро, франшиза - 100 євро. В день укладення договору ним було сплачено на рахунок відповідача страхову премію. 30.06.2015 року під час перебування на території Польщі у м. Варшава із ним стався страховий випадок. Він був госпіталізований медиками невідкладної медичної допомоги у лікарню, де йому встановили діагноз «аневризма грудинно - черевного сегмента головної артерії». В Інституті кардіохірургії він був прооперований. По закінченні лікування його зять ОСОБА_5 оплатив на рахунок інституту грошову суму в розмірі 32296,08 польських злотих. По поверненню в Україну, 11.07.2015 року він звернувся у центральний офіс відповідача та направив поштою оригінал договору страхування та інші документи, передбачені договором страхування, на підтвердження настання страхового випадку, однак ТДВ «СК «Професійне страхування» відмовляється від виконання своїх зобов'язань за договором.На підставі вищевказаного просить позовні вимоги задовольнити, стягнути на його користь 182641,53 грн. невиплаченої страхової виплати, згідно офіційного курсу валют станом на 10.07.2015 року та 3834,60 грн. пені, з розрахунку 210 днів прострочення виплати. Крім того просив стягнути моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Професійне страхування» про стягнення невиплаченої страхової виплати, пені за прострочення страхової виплати та моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права і порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що суд передчасно прийшов до висновку, що ним не доведено факту перебування у договірних відносинах із ТДВ "СК "Професійне страхування", оскільки в матеріалах справи є ряд заяв, які він на вимогу страхової компанії направляв відповідачу рекомендованою поштою, в додаток яких було надано довідку про вартість наданих медичних послуг, квитанцію про оплату та номер його банківського рахунку. Таким чином страховик мав змогу самостійно перевірити даний страховий випадок.

У відзиві на апеляційну скаргу ТзДВ "Страхова компанія "Професійне страхування" просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обгрунтування вимог вказано на те, що в судовому засіданні не надано доказу наявності полісу у позивача та доказів оплати страхової премії на рахунок страхової компанії.

У відповіді на відзив відповідача ОСОБА_1 зазначає, що договір страхування був укладений і кошти за нього проплачені. Страховик мав змогу самостійно провести перевірку даного страхового випадку, щоб підтвердити чи спростувати будь-які фактичні обставини. Вважає відзив відповідача не обгрунтованим та безпідставним.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник відповідача просив в задоволенні скарги відмовити вказавши, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 979, 990 ЦК України, ЗУ «Про страхування» та вірно дійшов висновку, що страхова компанія правомірно відмовила у виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки висновок ґрунтується на матеріалах справи і є достатньо вмотивованим.

Судом установлено, 30.06.2015 року під час перебування на території Республіки Польща позивач ОСОБА_1 був госпіталізований бригадою невідкладної медичної допомоги до Інституту кардіології за адресою вул. Альпейська, 42 04-628 м. Варшава, з приводу гострого розшарування висхідної аорти тип А 171.2, де його було прооперовано.

Відповідно до фактури ПДВ 053/07/2015/FLK від 10.07.2015 року загальна вартість наданих позивачу медичних послуг, що включає послуги з госпіталізації, операції вад серця і грудної аорти, тіпси в клініці анестезіології становить 32296,08 польських злотих.

Згідно підтвердження обтяження рахунку на суму переказу, виданого АТ «Bank Millenium» 02.03.2016 року, 10.07.2015 року ОСОБА_5 сплачено на рахунок Інституту кардіології ім.Примаса грошові кошти в сумі 32296,08 польських злотих за медичні послуги надані ОСОБА_1

27.07.2015 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Професійне страхування» із заявою про страхову подію та виплату страхового відшкодування, посилаючись на умови Договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном МВ-П №057851, укладеного із відповідачем 02.07.2014 року.

Листом №099/15 від 30.07.2015 року відповідач вказав позивачу на необхідність направлення належним чином завіреної документації на підтвердження факту настання страхового випадку і розміру збитку, зокрема вказати ціль і мету поїздки за кодон; дату настання нещасного випадку, повідомити чи звертався він до Smart Assistance, коли та яку відповідь отримав.

У відповідь на вказаний лист, позивач у заяві від 21.09.2015 року вказав, що страхова подія мала місце 30.06.2015 року, зазначив мету своєї поїздки за кордон, повідомив, що не звертався до Smart Assistance, а також вказав, що всі інші необхідні документи, передбачені Договором страхування в оригіналах та із офіційним перекладом надіслав із попередньою заявою.

Листами №157/15 від 29.12.2015 року, №169/16 від 04.01.2016 року ТДВ «СК «Професійне страхування» повторно повідомило позивача про необхідність надіслання повного пакету документів передбачених п.п.6.1,6.2,6.4 Договору страхування подорожуючих за кордон, що надають можливість встановити всі обставини страхового випадку та здійснити страхову виплату.

14.01.2016 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву у якій зазначено свої банківські реквізити для проведення виплати та долучено копію закордонного паспорта.

Відповідно до наданої позивачем копії Договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном без відповідного номера, дати та зазначення найменування сторін договору, вказаний договір передбачає відшкодування страховиком витрат за програмою А1, зокрема витрат на невідкладне (екстрене) стаціонарне лікування (госпіталізацію) включаючи послуги лікаря, невідкладні діагностичні (лазерні, інструментальні) дослідження, хірургічне, терапевтичне лікування у стаціонарі, готельні послуги (вартість перебування у палаті стандартного типу, палаті інтенсивної терапії, реанімаційній палаті) призначені лікарем медикаменти, перев'язувальні засоби і засоби, медичний догляд). Витрати на медичну евакуацію застрахованої особи з місця виникнення надзвичайних обставин спеціалізованим медичним транспортом; витрати на посмертну репатріацію тіла застрахованої особи, померлої під час подорожі, витрати на поховання останків застрахованої особи у країні тимчасового перебування у разі її смерті під час подорожі за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зокрема, відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п.1 ст.984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Відповідно до п.п. 1-3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що серед наданих позивачем суду матеріалів відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт здійснення оплати страхового платежу за договором на користь страховика та не доведено факту перебування у договірних відносинах із ТДВ "СК "Професійне страхування" .

Із аудиторського звіту, складеного 29.06.2017 року незалежною аудиторською фірмою Товариство з обмеженою відповідальністю АФ «Аудит плюс Облік» вбачається, що на підтвердження надходжень страхових платежів від ОСОБА_1, в ході проведення перевірки фінансових документів ТДВ «СК «Професійне страхування» встановлено, що згідно банківських виписок в період з 01.07.2014 року по 30.07.2014 року будь-яких страхових платежів від ОСОБА_1 не надходило, в тому числі і як перерахування страхової премії з посиланням на Договір комплексного страхування подорожуючих за кордон (поліс МВ-П №057851 від 02.07.2014 року).

Статтею 983 ЦК України передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.3-5 ст.18 Закону № 85/96-ВР договір страхування життя може бути укладений як шляхом складання одного документа (договору страхування), підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, документами, підписаними стороною, яка їх надсилає. У разі надання страхувальником письмової заяви за формою, встановленою страховиком, що виражає намір укласти договір страхування, такий договір може бути укладений шляхом надіслання страхувальнику копії правил страхування та видачі страхувальнику страхового свідоцтва (поліса), який не містить розбіжностей з поданою заявою. Заява складається у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику з відміткою страховика або його уповноваженого представника про прийняття запропонованих умов страхування.

Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Таким чином законодавець розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». При цьому моменту кладення договору може не збігатися з моментом набрання ним чинності.

Статтею 10 Закону № 85/96-ВР передбачено, що страховий платіж, страховий внесок, страхова премія, -це плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Пунктом 1 ч.1 ст. 21 Закону № 85/96-ВР встановлений обов'язок страхувальника своєчасно вносити страхові платежі.

Посилання апелянта на те, що договір страхування був укладений і кошти за нього проплачені, тому страховик повинен був провести перевірку даного страхового випадку, щоб підтвердити чи спростувати будь-які фактичні обставини колегія суду вважає безпідставними, оскільки під час розгляду справи позивачем не надано доказу наявності полісу та оплати страхової премії на рахунок страхової компанії

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За приписами п.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду від 3 жовтня 2018 року та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367-369, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 жовтня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи