Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/963/19
Провадження по справі 2/281/208/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Островської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

01.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він разом із своєю родиною у травні місяці 1998 році отримав квартиру АДРЕСА_1 , як військовий для постійного проживання. У вказаному житлі він проживає більше 20 років, добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою утримує її, підтримує в належному стані, сплачує комунальні послуги. З моменту вселення до квартири він спільно зі своєю родиною за свій кошт проводили її поточні та капітальні ремонти тому просить визнати право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач не з`явився в судове засідання, однак в прохальній частині його позовної заяви міститься клопотаня про розгляд справи без його участі, за участі його представника.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити.

Від відповідача - Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області, надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позову не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 власником є ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки із КП «Армійське» № 405 від 18.12.2019 року ОСОБА_1 дійсно проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 20.05.1998 року по даний час.

Відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність ( тобто строк володіння).

Відповідно до роз`яснень, викладениху п. 9 постанови ПленумуВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третяст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другаст. 344 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Аналізуючи зазначене, позивач добросовісно заволодів, продовжує відкрито та безперервно понад 18 років володіти та користуватися квартирою АДРЕСА_1 .

За таких обставин справи, а також враховуючи визнання відповідачем позову, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 344 ЦК України, керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Г.Д. Свинченко