Провадження №2/748/1042/19
Єдиний унікальний № 748/2836/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2019 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої - судді: Меженнікової С.П.,

при секретарі: Красній О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Кадухи С.М. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 7108 грн 21 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 50005,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 01.12.1999 по 03.12.2018 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, при звільненні, з вини відповідача, з нею не було проведено повний розрахунок.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 50005,00 грн підтримала та просила задовольнити. Від позовних вимог в частині стягнення заборгованості по зароботній платі в сумі 7108,21 грн відмовилася, про що надала відповідну заяву. Пояснила, що відповідачем 27.11.2019 виплачено їй заборгованість по зароботній платі в сумі 7108 грн 21 коп. Розрахунок середнього заробітку за час затримик розрахунку нею зроблено за період з 03.12.2018 по 27.11.2019.

Представник відповідача проти закриття провадження по справі в зв"язку з відмовою від позову не заперечував, зазначивши, що дійсно підприємство 27.11.2019 розрахувалося з позивачем, виплативши їй заборгованість по заробітній платі. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 50005,00 грн визнає, проти їх задоволення не заперечує.

Ухвалою судді від 01 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по зароботній платі закрито в зв"язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 01 грудня 1999 року по 03 грудня 2018 рік працювала у відповідача. 03 грудня 2018 року позивач звільнена з роботи відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача ( а.с.3-3а) та не заперечуються сторонами.

Згідно довідки Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України від 27.11.2019, заборгованість позивача по зароботній платі на день звільнення становила 7108 грн 21 коп.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Виходячи із норм закону, відповідач повинен був повністю розрахуватись із ОСОБА_1 в день її звільнення, тобто 03 грудня 2018 року .

Проте, відповідач розрахувався з позивачем 27.11.2019, що було встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про працю" від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Вищенаведені норми трудового законодавства України свідчать про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а тому працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як роз`яснено в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року №13 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Згідно з абз.3 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідачем суду надана довідка, згідно якої середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_1 на момент звільнення становила 139 грн 29 коп.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.12.2018 по 27.11.2019 в сумі 50005,00 грн.

Кількість робочих днів за час затримки розрахунку при звільненні у період з 03 грудня 2018 року по 27 листопада 2019 року складає 247 робочих днів, а саме ( 2018 рік: - 20 днів, 2019 рік: січень - 21 день, лютий - 20 днів, березень - 20 днів, квітень -20 днів, травень -22 днів, червень - 18 днів, липень -23 дні, серпень - 21 день, вересень - 21 день, жовтень - 22 дня, листопад - 19 днів).

Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без утримання податку й інших обов`язкових платежів становить 34 404 грн 63 коп. ((139,29 грн. (середньоденна заробітна плата) x 247 (кількість робочих днів)).

Визначений позивачем розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 50005,00 грн не відповідає вимогам ст.117 КЗпП та Порядку, а тому не може бути прийнятий судом до уваги. З цих же підстав, суд не може прийняти і визнання відповідачем позову.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 34 404 грн 63 коп.

Оскільки при подачі позову до суду позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись, ст.ст. 116-117 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", ст.ст. 81, 141, 247, 258, 263-265,354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 03 грудня 2018 року по 27 листопада 2019 року в сумі 34 404 грн (тридцять чотири тисячи чотириста чотири) грн 63 (шістдесят три) коп. (сума вказана без утримання прибуткового податку й інших обов"язкових платежів).

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп..

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державне підприємство «Дослідне господарство «Чернігівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (місцезнаходження: вул. Садова, 4, с. Ягідне, Чернігівський район, Чернігівська область, 15562, ідентифікаційний код 00415712).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя С.П. Меженнікова