У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді Фазикош О.В., за участю секретаря Торчинович Н.М., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви

в порядку п.1 ч.1, ч.4 ст.152 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви

в порядку п.1 ч.1, ч.4 ст.152 ЦПК України.

Дослідивши матеріали поданої заяви суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд прийшов до наступних висновків:

Зі змісту заяви встановлено, що така подана до звернення до суду із позовною заявою. Позивач вказує на те, що він ОСОБА_1 , наразі з метою захисту своїх прав у судовому порядку готує позовну заяву, вимогами якої будуть:

визнання незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, яким затверджено (надано) містобудівні умови та обмеження для будівництва нежитлової будівлі (торгово-офісних приміщень), розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

визнання незаконними та скасувати містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ;

визнання самочинним будівництво нежитлової будівлі (торгово-офісних приміщень), розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

усунення перешкоди в користуванні позивачем його житлом шляхом зобов`язання відповідачів за власний рахунок перебудувати нежитлову будівлю (торгово-офісні приміщення), розташовану за адресою АДРЕСА_1 , протягом 6 місяців з дня набрання рішенням у даній справі законної сили, а у випадку неможливості цього - знести її негайно;

визнання незаконними та скасувати декларацію про початок будівельних робіт на об`єкті, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , та декларацію про готовність об`єкта, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , до експлуатації.

Окрім того заявник вказує, що будуть також заявлені для забезпечення дієвості захисту його прав інші позовні вимоги чи уточнюватись вищевказані;

У заяві вказано осіб, які можуть отримати статус учасника справи, а саме відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області, Ужгородська міська рада Закарпатської області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради.

Заявник просить суд:

Накласти арешт на об`єкт нерухомості, розташований за адресою, АДРЕСА_1 . Заборонити органам та посадовим особам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються: реєстрації прав власності на об`єкт нерухомості (чи його частини), що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; відчуження (зміни власника/ів) вказаного об`єкта нерухомості.

Зобов`язати власників ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) та/або уповноважених ними юридичних та фізичних осіб (всіх інших осіб) негайно зупинити будівництво об`єкта нерухомості, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонити власникам ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) та/або уповноваженим ними юридичним та фізичним особам (всім іншим особам): проводити будь-які підготовчі, будівельні, ремонтні тощо роботи на об`єкті нерухомості, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ; вчиняти дії щодо об`єкта нерухомості, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ., спрямовані на його відчуження, передачу в користування, або на відповідальне зберігання/або на ведення в експлуатацію.

Заборонити Управлінню містобудування та архітектури Ужгородської міської ради та Управлінню Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області реєструвати документи дозвільного характеру та будь-які інші документи, що стосуються введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. 2. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з пп.1 та 4 ч.1 ст.150 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, до подання позовної заяви, або у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

При прийнятті рішення про вжиття заходів забезпечення позову суди мають надати правильну правову оцінку підставам застосування цих заходів.

Забезпечення позову є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі ст. 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавець таким чином дає особам, які беруть участь у справі, можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до звернення до суду із позовною заявою. Разом із тим, на думку суду, клопотавши про застосування окреслених ним, в прохальній частині заяви заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 не довів, необхідність мети їх застосування, та що такі заходи необхідні саме для створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Окрім того, суд вважає, що при задоволенні даної заяви про забезпечення позову, можуть бути порушенні законни права відповідних учасників майбутнього процесу, до яких зазначені заходи мають бути застосовані.

Разом із тим, при розгляді зави про забезпечення позову, суд враховує також, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд вважає, що мотиви заяви не дають підстави вирішити таке питання, оскільки враховуючи надані заявником до матеріалів заяви документів, будівельні роботи за вказаною адресою проводяться відповідно до виданого будівельного паспорту на будівництво та повідомлення про початок виконання робіт, та здійснюється на належний на праві власності земельній ділянці відповідачам. Отже, вищевказаними вимогами буде порушено право власників, щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, що позбавляє суд в повній мірі прийняти обґрунтоване рішення, яким забезпечити позов до його подачі в суд.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, доводи поданої заяви про забезпечення позову, судом не встановлено на даній стадії подачі заяви, що вжиття визначеного виду забезпечення до подачі позову є необхідним для захисту позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів також.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову відсутні, заявником не зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення.

При цьому, адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову відсутні, заявником не зазначено підстави, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення. Заявником не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, не надано доказів на підтвердження вимог, викладених в заяві, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-260, 352 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку п.1 ч.1, ч.4 ст.152 ЦПК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош