Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8954/18
Р І Ш Е Н Н Я

13 лютого 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого судді Демчик Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про позбавлення осіб права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позов обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Дану квартиру ним було придбано у ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу. В свій час ОСОБА_5 придбав цю квартиру на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_6 та ОСОБА_2, якій були співвласниками даної квартири. На момент укладення договорів купівлі-продажу від 02.02.2018 та від 06.03.2015, згідно інформації наданої КП «Придніпровська СУБ», в квартирі №3, що знаходиться за адресою: бул. Шевченка, буд. 390, м. Черкаси, зареєстрованих осіб не було. Проте, після того, як позивач зареєструвався у власній квартирі та почав там проживати, ним було отримано квитанції на оплату комунальних послух з яких вбачається, що у його квартирі окрім нього зареєстровано ще три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Зазначені особи позивачу не відомі і є для нього чужими людьми, на реєстрацію яких він згоди не надавав. В подальшому стало відомо, що ОСОБА_2 є колишнім співвласником даної квартири, якій її продав ОСОБА_5, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є його членами сімї. Оскільки реєстрація зазначених осіб у квартирі позивача порушує його права як власника даного майно, тому він звернувся до суду з даним позовом та просив визнати вказаних осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено підготовче судове засідання.

06 грудня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. Викликано в судове засідання в якості свідка ОСОБА_5.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_7 не зявилась, проте надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та дату розгляду справи були повідомлення належним чином, причину неявки суду не повідомили.

У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судове засідання також не зявилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 02.02.2018р. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу квартири №3, що знаходиться в будинку №390 по бульвару Шевченка в місті Черкаси. Даний договір засвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за №154 (а.с.6).

Згідно довідки №608 від 29.01.2018р. виданої ОСОБА_5 КП «Придніпровським СУБ» за адресою: бул. Шевченка, 390, кв. 3 не зареєстровано осіб (а.с. 11). Також зазначене підтверджується довідкою №827 від 06.02.2018р. виданою ОСОБА_1 (а.с. 12).

Проте, згідно довідки № 1677 від 19.03.2018р. виданої ОСОБА_1 КП «Придніпровська СУБ» в квартири №3, що знаходиться в будинку №390 по бульвару Шевченка в місті Черкаси окрім власника зареєстровано ще три особи, а саме: ОСОБА_10, 17.08.1979р.н.; ОСОБА_3, 12.12.2001р.н.; ОСОБА_4, 06.09.1978р.. (а.с. 13).

Як вбачається з акту опитування сусідів від 26.09.2018р. №659, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 за адресою свого зареєстрованого місця проживання не проживають з серпня 2017 року та їх особистих речей за місцем зареєстрованого проживання не має. (а.с.14) Зазначене також підтверджується довідкою з місця проживання та про склад сімї зареєстрованою за вих.№660 від 26.09.2018р. та виданою ОСОБА_1 комітетом самоорганізації населення мікрорайонів «Припортовий».

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї , а також членами сімї попереднього власника житла.

Відповідно до ст.156 ЖК члени сім'ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

З технічного паспорту квартири №3 в будинку №390 по б-ру Шевченка в м. Черкаси складеного станом на 06.11.2007р. вбачається, що власниками даної квартири є ОСОБА_6 і йому належить ѕ частини квартири та ОСОБА_10, якому належать інша ј частина квартири (а.с. 7-8).

Таким чином відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 набули право користування житловим приміщенням, а саме вищезазначеною квартирою, як члени сім'ї співвласника квартири.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності є відмова власника від права власності.

Частиною 2 статті 405 ЦК передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що колишні співвласники ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відмовилися від права власності на квартиру №3 шляхом її продажу ОСОБА_5, про що свідчить укладений між ними договір купівлі-продажу від 06 березня 2015 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за №289 (а.с.15).

На момент укладення даного договору, в даній квартирі був зареєстрований тільки ОСОБА_6, зазначене вбачається із довідки №757 від 05.03.2015р. виданої КП «Придніпровська СУБ» (а.с. 9).

Проте, як вбачається з відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 мають зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20 березня 2013 року (а.с. 21, 22, 23).

Зазначене також вбачається з показів свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні зазначив, що в лютому 2018 року він продав квартиру позивачу і на момент здійснення даної угоди купівлі-продажу в квартирі не було зареєстрованих осіб. Він сам придбав цю квартиру у 2015 році у ОСОБА_2 та ОСОБА_6, і на момент купівлі в даній квартирі окрім ОСОБА_6 зареєстрованих осіб більше не було. Проте, після укладення угоди, ОСОБА_5 надав дозвіл ОСОБА_2 фактично проживати в цій квартирі, однак в подальшому йому стало відомо, що окрім ОСОБА_2 в квартирі з ним мешкає його дружина та дитина. Оскільки вони не своєчасно сплачували комунальні послуги, він попросив звільнити надане їм у тимчасове користування приміщення, однак останні цього не зробили. Тому ОСОБА_5 з працівниками міліції зламав замок на дверях та замінив його на новий. В подальшому ОСОБА_2 попросив в нього ключі від квартири, щоб забрати з неї речі що їм належать. Після того, з серпня 2017 року ОСОБА_6 зі своєю сімєю в його квартирі не проживали. З метою продажу квартири, ОСОБА_5 взяв довідку про зареєстрованих осіб в квартирі, з якої вбачалось, що в ній немає зареєстрованих осіб, він продав квартиру ОСОБА_1. Окремо зазначив, що йому нічого не було відомо про зареєстрованих осіб, а тим паче неповнолітніх, в цій квартирі, про це він дізнався тільки після того, як до нього звернувся ОСОБА_1.

Таким чином, відповідачі на даний час не проживають за зареєстрованим місцем проживання, не користується цим житлом. Проте в добровільному порядку з реєстраційного обліку за цією адресою вони не знімаються, чим порушують право позивача ОСОБА_1, як власника майна, на користування цим майном у спосіб, передбачений законом.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Зі змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012р. справа №6-57цс11.

Отже позивачем обраний належний спосіб захисту, який передбачений ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Крім того, враховуючи рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2011р., ухвалу Верховного суду України від 13.07.2011р. та постанову Верховного суду України від 05.11.2014р. суд касаційної інстанції дійшли висновку про те, що виникнення у членів сімї власника жилого будинку право на користування житлом є похідним від виникнення у власника права власності на будинок, а тому припинення права власності особи на будинок припиняє право членів його сімї на користування житлом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, то суд враховує відсутність в матеріалах справи будь-яких клопотань з боку позивача про відшкодування судових витрат за рахунок відповідачів.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 316, 405, 526, 815 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про позбавлення осіб права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП в матеріалах справи не зазначений), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП в матеріалах справи не зазначений) та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП в матеріалах справи не зазначений) такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_12