Справа № 288/1592/19
Провадження № 2/288/598/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю в якому вказує, що 30 грудня 1975 року між її батьком ОСОБА_2 та головою виконкому Попільнянської селищної ради депутатів трудящих, який діяв на підставі доручення виданого Попільнянським райвиконкомом укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, на підставі рішення виконкому Попільнянської селищної ради від 19 жовтня 1975 року про відведення земельної ділянки, надано ОСОБА_2 земельну ділянку під АДРЕСА_1 , загальною площею 700 квадратних метрів.

30 грудня 1975 року рішенням № 220 відділом архітектури Попільнянського району, надано дозвіл ОСОБА_2 на виконання будівельних робіт по будівництву індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями на присадибній ділянці АДРЕСА_2 . В 1977 році будинок був побудований, однак на даний час право власності на вказаний житловий будинок не оформлено.

Відповідач з 30 листопада 1998 року в даному будинку не проживає та не заперечував проти оформлення особових рахунків по сплаті за використання газу та електроенергії на ім`я Позивача.

У вказаному будинку позивач проживає з народження, з 16 травня 2008 року безперервно проживає в будинку разом зі своїми дітьми: ОСОБА_3 , 2003 року народження та ОСОБА_4 ,2013 року народження. Також, Позивач самостійно сплачує комунальні платежі (рахунки по сплаті комунальних платежів оформлені на неї), здійснює поточний та капітальний ремонт будинку, тобто вона відкрито, безперервно користується вказаним майном протягом останніх 11.5 років. Претензій від будь яких осіб з приводу того, що вона проживає у вказаному будинку не отримувала.

Позивач виготовила в липні 2019 року технічний паспорт на будинок в якому проживає та отримала довідку від КП «Бердичівське МБТІ» про те, що право власності на будинок не оформлено.

На даний час виникла потреба у оформленні права власності на земельну ділянку на якій розташований будинок з господарськими будівлями, однак без оформлення права власності на будинок це неможливо.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати за нею ОСОБА_1 , право власності за набувальною давністю на будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 та покласти на неї понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явилась, 23 грудня 2019 року надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. /а.с.35/

Відповідач в судове засідання не з`явився, 24 грудня 2019 року надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному об`ємі, проти їх задоволення не заперечує. /а.с.39/

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. (частина четверта статті 206 ЦПК України)

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно довідки Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22 липня 2019 року за вих. № 1144, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 не оформлено, правоустановлюючі документи не зареєстровано. Загальна площа будинку А 1 117.5 кв.м., житлова площа будинку А 1- 62.7 кв.м., на земельній ділянці розташовано: - сарай-гараж Б 1; - сарай В 1. Інвентаризаційна справа № 1694. /а.с.2/

22 липня 2019 року КП «Бердичівське МБТІ» на замовлення ОСОБА_1 , виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , характеристика садибного будинку з господарськими будівлями та спорудами: - житловий будинок - А1, 1977 року спорудження; - прибудова а1, 1977 року спорудження; - сарай-гараж Б1, 1977 року спорудження; - сарай В1, 1977 року спорудження. /а.с.3-8/

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради № 606/Ч-2019 від 18 листопада 2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 А з 16 травня 2008 року та має склад сім`ї: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с.18/

Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з числом кімнат від однієї до п`яти від 30 грудня 1975 року, надано ОСОБА_2 на праві безстрокового користування земельну ділянку під АДРЕСА_2 , загальною площею 700 кв.м. /а.с.19-20/

Згідно рішення № 19 виконавчого комітету Попільнянської селищної ради депутатів трудящих від 09 жовтня 1975 року, про відведення земельної ділянки під індивідуальне будівництво ОСОБА_2 , вирішено надати право індивідуального будівництва на земельній ділянці під АДРЕСА_2 площею 700 кв.м., зобов`язано забудовника ОСОБА_2 отримати до 09 листопада 1975 року від архітектури району документацію на право будівництва житлового будинку на вказаній земельній ділянці. /а.с.21/

30 грудня 1975 року відділом архітектури Попільнянського району ОСОБА_2 надано дозвіл № 220 на право проведення будівельних робіт по зведенню індивідуального житлового будинку з надвірними побудовами на садибній ділянці АДРЕСА_2 . /а.с.22/

Відповідно до довідки КП «Бердичівське МБТІ» від 20 грудня 2019 року № 1993, на житловий будинок АДРЕСА_2 станом на 31 грудня 2012 року право власності не зареєстровано, правовстановлюючі документи не оформлені, загальна площа будинку 117.5 кв.м., житлова площа 62.7 кв.м. Крім того, на земельній ділянці розташовано: сарай-гараж Б1, сарай В1. Станом на 14 січня 2019 року оціночна вартість житлового будинку та господарських будівель: 98415 гривень. Інвентаризаційна справа № 1694. /а.с.36/

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.37/

Рішенням 56 сесії VІ скликання Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 16 жовтня 2015 року, перейменовано в селищі Попільня назву провулка Чапаєва на провулок Вишневий. /а.с.38/

За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до частини першої третьої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. (частини перша, четверта статті 344 ЦК України)

Як вбачається з пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Нормами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем доведено, що вона з 2008 року добросовісно заволоділа майном, а саме: житловим будинком з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 , понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, а Відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за Позивачем права власності за набувальною давністю на будинок з господарськими спорудами.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року; статтями 319, 328, 344 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 200, 211, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності за набувальною давністю на будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник