ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2852/19 Справа № 172/677/18 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя.

Вказувала, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 08 квітня 2011 року до 10 жовтня 2016 року. За час спільного проживання у шлюбі ними придбано трактор МТЗ-80. Орієнтовна вартість трактору складає 100.000 грн., зазначену інформацію вона отримала в Інтернет мережі на сайті продажу сільгосптехніки. Гроші на придбання трактора були спільними, коли проживали разом, вели спільне господарство, працювали разом.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд поділити спільне майно подружжя - трактор МТЗ-80, залишивши його у власності відповідача та стягнувши з останнього на її користь компенсацію вартості 1/2 частки майна в розмірі 50.000 грн.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію належної їй 1/2 частки вартості трактора МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 50.000 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач ще до укладення шлюбу з позивачем склав трактор МТЗ-80; державна реєстрація права власності самостійно складеної машини потребувала отримання відповідних висновків органів з технічного контролю, тому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу отримано лише 17 березня 2016 року; позивач зазначила лише орієнтовну вартість спірного трактора згідно даних Інтернет ресурсів, ухвала про призначення у справі експертизи з оцінки трактор судом не постановлялась; відсутня обов'язкова згода на отримання грошової компенсації; законодавством не передбачено можливості за рішенням суду припинення права особи на її частку у спільному майні за позовом цієї ж особи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 08 квітня 2011 року.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно з довідкою, наданою відділом реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області від 20 серпня 2018 року (а.с.45), за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано трактор колісний МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2016, дата реєстрації 17 березня 2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний трактор є спільною сумісною власністю позивача та відповідача; відповідач не погодився з розрахунками позивача щодо вартості майна та зобов'язався надати суду експертне дослідження фактичної вартості, зазначені документи суду не надано, іншу вартість ніж вказана позивачем жодним чином не обґрунтовано, клопотання про призначення судової експертизи не подано.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжям укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись з позовом, зазначила оцінку трактора МТЗ-80 згідно даних мережі Інтернет, відповідач не погодився з оцінкою спірного трактора, сторони не заявляли клопотання про проведення відповідної експертизи, відповідач не вносив на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі, що складає 1/2 частину вартості спірного трактора.

За таких обставин, суд першої інстанції не звернув уваги на особливості застосування до спірних правовідносин норми частини четвертої та п'ятої статті 71 СК України та дійшов помилкового висновку про можливість визнання за відповідачем права власності на спірний трактор.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що спірний трактор є неподільною річчю, слід визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у порядку поділу майна право власності по 1/2 частині трактора МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1, за кожним та залишити вказаний трактор у їх спільній частковій власності.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ще до укладення шлюбу з позивачем склав трактор МТЗ - 80, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідних доказів суду надано не було, тому колегія суддів вважає, що спірний трактор набутий подружжям саме 17 березня 2016 року (дата реєстрації вказаного трактора) під час перебування сторін у шлюбі.

Помилковими є посилання апеляційної скарги на статтю 365 ЦК України, оскільки положення указаної норми ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою того співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1-4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У справі, що розглядається, позивач, як співвласник майна, звернулась до суду із вимогами, у тому числі про отримання на свою користь саме компенсації вартості своєї частки у спільному майні, у зв'язку з неможливістю виділення її в натурі, в порядку ст.71 СК України, що відрізняється від диспозиції статті 365 ЦК України, на яку посилається апелянт. Вимога про такий поділ майна не охоплюється диспозицією цієї норми.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 704 грн.80 коп. у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог. Крім того, з урахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 528 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині трактора МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2016 рік складання, заводський НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, залишити вказаний трактор у їх спільній частковій власності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 704 грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 528 грн.60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.