Справа №613/401/18 Провадження № 2/613/14/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м.Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Харченка С.М., за участю секретаря Мізяк М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхового товариства «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, яку в подальшому уточнив, збільшивши позовні вимоги, та за якою просить: стягнути з ОСОБА_2 на його користь 50 000 грн. - у якості відшкодування моральної шкоди; стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його користь 561 410 грн. - у якості відшкодування моральної шкоди; стягнути з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на його користь 14 616 грн. - у якості відшкодування моральної шкоди; стягнути з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на його користь 100 000 грн. - страхову суму за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілої внаслідок ДТП ОСОБА_4 ; стягнути з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на його користь 14 616 грн. - у якості відшкодування як особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника потерпілої внаслідок ДТП ОСОБА_4 ; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, а саме: вартість проведення судово - психологічної експертизи у сумі 14 300 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що на розгляді Богодухівського районного суду Харківської області знаходилося кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000888 від 10.11.2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України. Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року, який на даний час набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням на 3 (три) роки. Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2 10.11.2015 року, приблизно о 09:00, керуючи технічно справним автобусом «Neoplan N316», № знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині площі Незалежності в м. Богодухові з боку м. Суми в напрямку м. Харків, на перехресті вул. Шевченка та пл. Незалежності грубо порушив вимоги п.16.2 Правил дорожнього руху України, згідно з яким на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку, виконуючи маневр правого повороту на вул. Шевченка, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала вулицю Шевченка по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофора для руху пішоходів. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_4 Постраждала ОСОБА_4 являється його рідною донькою. Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_2 заподіяв йому моральну та матеріальну шкоду.

Крім того позивач зазначає, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_2 працював водієм у «ФОП ОСОБА_3 » та скоїв ДТП на автобусі, що належить ФОП ОСОБА_3 . У свою чергу ФОП ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», що знаходиться в м. Київ, поліс № АЕ / 5602120, строк дії договору з 00 год. 00 хв. 31.10.2015 року до 30.04.2016 року включно. За цим полісом забезпеченим транспортним засобом є автобус «Neoplan N316», держ. № знак НОМЕР_1 , на якому було вчинено ДТП.

Також позивач зазначає, що сума спричиненої матеріальної шкоди (кошти які ним були реально витрачені), та яка складається з суми витрат на поховання доньки ОСОБА_5 , спорудження пам`ятника становить 20 000 грн., однак фіскальні та товарні чеки в нього збереглися на суму 16 198 грн. на звернення позивача - ТДВ «СТ «Домінанта» з заявою про виплату належних йому страхових сум, де була відкрита справа №4634, жодних виплат йому до даного часу проведено так і не було.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує втратою доньки, після якої він пережив і переживає сильні душевні страждання, він зазначає, що його життєвий устрій потерпів значних негативних змін. Аналогічні душевні страждання пережили та переживають дружина позивача, їх менша донька, бабусі та дідусі - тобто вся родина. У зв`язку з втратою доньки були порушені плани на майбутнє родини. Позивач переніс і переносить тяжкі вимушені зміни у психологічному стані, у життєвих та виробничих стосунках, молодшій доньці довелося надавати допомогу, доглядати за нею, оскільки вона отримала серйозну душевну травму. Позивач зазначає, що кожного дня йому необхідно докладати додаткових значних фізичних та психологічних зусиль для організації свого життя. Йому доводиться заново будувати своє життя, однак це йому вдається дуже погано, важко, оскільки його здоров`я підірване тяжкою втратою. Він не може спокійно спати, часто прокидається вночі. Внаслідок вказаних подій та постійного недосипання стан здоров`я позивача значно погіршився, в т.ч. зір, позивач, тривалий час він перебував у постійному нервовому напруженні, відчував сильні головні болі і болі в області серця. Трагічна смерть доньки негативно вплинула на життя позивача, здоров`я, завдала сильних душевних страждань.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив, за яким просив відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 , в частині стягнення з нього 50 000 грн. моральної шкоди у зв`язку з тим, що він є неналежним відповідачем по справі. Посилаючись на норми цивільного права та їх аналіз, зазначив, що шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. При цьому зазначив, що належними відповідачами є ОСОБА_3 (власник транспортного засобу) та ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», оскільки цивільна відповідальність за шкоду заподіяну керованим ним автобусом «НЕОПЛАН 316», була застрахована у вказаній компанії, що підтверджується відповідним страховим полісом. При цьому зауважив, що він зі свого боку, виходячи зі своїх матеріальних можливостей та майнового стану в добровільному порядку сплатив позивачу 50 000 грн., в рахунок завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_6 надав відзив на уточнений позов, за яким просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, врахувавши його матеріальний стан, стан його здоров`я та членів сім`ї, а також ступінь його особистої вини в заподіянні моральної шкоди позивачу. При цьому зазначив, що ОСОБА_3 особисто не завдавала своїми діями чи бездіяльністю будь-якої шкоди потерпілому чи його загиблій доньці, оскільки належним йому на праві власності автобусом марки «НЕОПЛАН 316» на момент ДТП керував ОСОБА_2 Цивільна відповідальність за шкоду заподіяну вказаним транспорт ним засобом, ОСОБА_3 була застрахована у страховій компанії «Домінанта», що підтверджується відповідним страховим полісом. Крім того, зауважує, що Висновок судово-психологічної експертизи від 26.04.19р., згідно якого завдана позивачу, смертю доньки шкода складає 162 мінімальні заробітні плати на момент прийняття судом рішення по справі, носить не категоричний, а лише рекомендований характер, оскільки об`єктивних критеріїв для точного і беззаперечного встановлення розміру заподіяної моральної шкоди не існує. Також зазначає, що він фізично не має змоги відшкодувати заявлену суму моральної шкоди, оскільки у нього на утриманні знаходиться непрацездатна дружина, матір, які потребують не тільки утримання, але й систематичного лікування. Сам ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: дифузний кардіосклероз, вторинна артеріальна гіпертензія 2 ступеню, ризик високий.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання з`явилися, позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений.

Відповідач - ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений. Представник ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, вважав позовні вимоги до ФОП ОСОБА_7 завищеними, визнав позов частково у розмірі до 50 000 грн.

Представник відповідача ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст.16 ЦК України способами,

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, встановлено, що постраждала ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком значиться позивач ОСОБА_1 .

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

На вирок суду першої інстанції прокурором була подана апеляційна скарга, яка ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2017 року залишена без задоволення, а вирок районного суду - без змін. Таким чином, вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року стосовно ОСОБА_2 набрав законної сили.

Вказаним вироком встановлено, що відповідач ОСОБА_2 10.11.2015, приблизно о 09:00 год., керуючи технічно справним автобусом «Neoplan N316», № знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині площі Незалежності в м.Богодухові з боку м.Суми в напрямку м.Харків, на перехресті вул.Шевченка та пл.Незалежності грубо порушив вимоги п.16.2 Правил дорожнього руху України, згідно з яким на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку, виконуючи маневр правого повороту на вул. Шевченка, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала вулицю Шевченка по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофора для руху пішоходів. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці ДТП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, внаслідок якої загинула донька позивача та обставини даної ДТП, не потребують доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, постраждала ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автобус «Neoplan N316 » , № знак НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_3 .

На момент вчинення ДТП ОСОБА_2 працював водієм у ФОП ОСОБА_3 , та скоїв ДТП на автобусі, що належить відповідачу ОСОБА_3 .

Відповідно до полісу № АЕ / 5602120 ФОП ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із відповідачем ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», строк дії договору з 00 год. 00 хв. 31.10.2015 року до 30.04.2016 року включно, забезпеченим транспортним засобом є автобус «Neoplan N316», держ. № знак НОМЕР_1 ., страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 100 тис. грн., а за шкоду, заподіяну майну - 50 тис. грн.

Вказані обставини не оспорювалися жодною із сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеки для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, являється джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до положень ст. 9 цього Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до п.12.2 ст.12 вказаного Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» з 01.01.2015 встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1218 грн. на місяць, яка діяла і на момент ДТП.

Таким чином, 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становлять 14 616 грн.

Той факт, що внаслідок ДТП 10.11.2015 на місці пригоди настала смерть ОСОБА_4 підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, отже, дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком.

Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Позивач ОСОБА_1 28.08.2017 року звернувся до Відповідача ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» із відповідною заявою про виплату належних йому страхових сум, де була відкрита справа № 4634.

Однак, Відповідач ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» страхове відшкодування так і не сплатив.

З урахуванням вказаних вище вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що саме з Відповідача ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» має бути стягнуто на користь позивача страхову суму за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілої - у розмірі 100 тис. грн.

Щодо витрат на поховання, спорудження надгробного пам`ятника потерпілій та поминальний обід, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Аналізуючи вищезазначені норми права та враховуючи, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Також, враховуючи положення статті 999 ЦК України, відповідно до яких законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Суд приходить до висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача щкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Так як, цивільно-правова відповідальність володільців джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від наявності вини, а страхування цивільно-правової відповідальності спрямоване саме на страхування відповідальності законних володільців джерела підвищеної небезпеки, то з урахуванням фактичних обставин по справі та приписів статті 22 Закону України N1961-IV, особою відповідальною за відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки (витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника) є ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА».

Стаття 2 закону України «Про поховання та похоронну справу», визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Виходячи з наведеного визначення поняття «поховання» до витрат на поховання можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Відповідно до наданих товарних чеків та довідок позивач витратив на необхідні речі для поховання 1460 грн., на одяг для поховання - 1900 грн. Крім того, відповідно до довідки КП «Богодухівжитло» № 201 від 18.04.2016 року позивачу для поховання були надані послуги автобуса, вартість яких склала 611 грн. 80 коп. Також позивач спорудив надгробний пам`ятник померлій доньці, вартість якого склала - 5 960 грн., що підтверджується договором - заказом від 30.03.2016 року із ПП ОСОБА_8

Таким чином, загальна сума витрат позивача підтверджується на суму 9 931 грн. 80 коп.

Аналізуючи докази, надані позивачем у судовому засіданні на підтвердження позовних вимог в частині стягнення завданої майнової шкоди, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів ті обставини на які посилалався як на підставу своїх позовних вимог в частині витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника доньки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги до особи, яка завдала шкоди шляхом заявлення вимоги до відповідача - ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» щодо стягнення суми майнової шкоди в розмірі 9931 грн. 80 коп., а тому позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в частині витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника потерпілій внаслідок ДТП ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Крім того, відповідачем на підтвердження матеріальної шкоди були надані товарний чек № 78 та рахунок № 48 від 11.11.2015, а також товарний чек № 144 від 19.12.2015, відповідно до яких позивачем витрачено на поминальні обіди 6 266 грн. 20 коп.

З приводу цього суд зазначає, що оскільки, поминальний обід не передбачений чинним законодавством України, він здійснюються після поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, не відносяться до облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, то суд дійшов висновку, що поминальний обід не відноситься до витрат на поховання, а тому його вартість не підлягає стягненню з відповідача.

З приводу стягнення з відповідачів моральної шкоди суд приходить до наступного.

За змістом частини першої та п`ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31 березня 1995 року, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31 березня 1995 року, суд визначає залежно від характеру та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Також, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та у пункті 24 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок трагічної смерті доньки - ОСОБА_5 її батько ОСОБА_1 зазнав душевних та моральних страждань, спричинених раптовою смертю рідної людини, його звичайний життєвий устрій потерпів значних негативних змін. Аналогічні душевні страждання пережила уся родина позивача- дружина, їх менша донька, бабусі та дідусі. У зв`язку з втратою доньки були порушені плани на майбутнє родини. Позивач переніс і переносить тяжкі вимушені зміни у психологічному стані, у життєвих та виробничих стосунках, молодшій доньці довелося надавати допомогу, оскільки вона отримала серйозну душевну травму. З дня смерті доньки, кожного дня позивачу доводиться докладати додаткових фізичних та психологічних зусиль для організації свого життя, доводиться заново будувати своє життя. Внаслідок вказаних подій та постійного недосипання стан здоров`я позивача значно погіршився - погіршився зір, позивач, тривалий час він перебував у постійному нервовому напруженні, відчував сильні головні болі і болі в області серця. Трагічна смерть доньки негативно вплинула на життя позивача, здоров`я, завдала сильних душевних страждань не тільки йому, а і всій його родині.

Враховуючи настання тяжких, непоправних наслідків в результаті ДТП (втрата доньки позивача), як результат погіршення стану здоров`я самого позивача, тяжкість вимушених змін у його психологічному стані, негативні зміни життєвому устрої позивача та його родини, понесені позивачем цілком природні душевні страждання, викликані смертю близької йому людини, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне зазначити наступне та стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в наступних розмірах.

Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Отже, 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становлять 14 616 грн.

В зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 14 616 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 26.04.2019 року, ситуація, що досліджується по справі була для ОСОБА_1 психотравмувальною. ОСОБА_1 були спричинені страждання (моральна шкода) в результаті загибелі його доньки ОСОБА_4 Можливий (орієнтовний) розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_1 , складає 162 МЗП (мінімальних заробітних плат).

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 4173 грн. на місяць, яка діє і на даний час. Тобто, 162 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становлять 676 026 грн.

При цьому, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, враховуючи рекомендаційний характер вищезазначеного висновку експерта, суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду з ОСОБА_2 у розмірі 50 000 грн., з ФОП ОСОБА_3 у розмірі 200 000 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Як зазначено у п.п.6 п. 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч.З ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Крім того, в силу норм ЦПК України, а саме:

ч.1 ст.141 - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

п.З. ч.2 ст.141 - у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, загальна сума присуджена до стягнення з відповідачів на користь позивача складає 374547,80 грн., що становить: з ОСОБА_2 - 50 000 грн. (13,35%); з ФОП ОСОБА_3 - 200 000 грн.(53,40%); з ТДВ «СТ «Домінанта» - 124547 грн. (33,25%)

Вартість витрат на проведення судово-психологічної експертизи становить - 14300 грн.

Відповідно судові витрати, а саме витрати за проведення судово-психологічної експертизи, у даній справі мають бути розподілені таким чином:

-з відповідача ОСОБА_2 (14300х13.35:100%) - 1909 грн. 05 коп.;

-з відповідача ФОП ОСОБА_3 (14300х53,40:100%) -7636 грн. 20 коп;

-з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» (14 300х33,25:100%) - 4754 грн. 75 коп.

Судовий збір у даній справі має бути розподілені таким чином (загальна сума присуджена до стягнення 374 547 грн. 80 коп. (1%-3745,48 грн.):

-з відповідача ОСОБА_2 (50000х100%:3745,48) - 1334,94 грн.;

-з відповідача ФОП ОСОБА_3 (200000х100%:3745,48) - 5339,77 грн.;

-з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» (124547х100%:3745,48) - 3325,26 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 81,133,136,141, 244-245 , 259, 263 - 265, 268 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 14 616 гривень, страхову суму за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілої внаслідок ДТП у розмірі 100 000 гривень, витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника потерпілої внаслідок ДТП у розмірі 9931 гривня 80 копійок, всього 124547 (сто двадцять чотири тисячі п"ятсот сорок сім) гривень 80 (вісімдеят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення судово - психологічної експертизи у розмірі 1909 (одна тисяча дев`ятсот дев`ять) гривень 5 (п`ять копійок).

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення судово - психологічної експертизи у розмірі 7636 (сім тисяч шістсот тридцять шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення судово - психологічної експертизи у розмірі 4754 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят чотири) гривні 75 (сімдесят п`ять копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA 6026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 1334 (одна тисяча триста тридцять чотири) гривні 94 (де`яносто чотири) копійки.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь держави (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA 6026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 5339 (п`ять тисяч триста тридцять дев`ять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.

Стягнути з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь держави (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA 6026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 3325 (три тисячі триста двадцять п`ять) гривень 26 (двадцять шість) копійок.

Повний текст рішення суду складено 27.12.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області.

Суддя