Справа № 462/6786/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и в:

Позивачка в жовтні 2018 року звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 5000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, в якій і проживає. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2018 року у справі №462/3003/18 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17343,86 грн., внаслідок залиття її квартири, що мало місце 28.11.2017р. з вини відповідачки. Крім вказаної майнової шкоди, їй також було заподіяно відповідачкою і моральну шкоду у зв'язку із знищенням, пошкодженням майна внаслідок залиття квартири з вини ОСОБА_3 Моральна шкода позивачки полягає в тому, що вона тривалий час зазнала душевних стаждань, змушена була проживати у сирому приміщенні, хвилюючись про те, що волога, цвіль та грибок на стінах можуть відобразитися на її здоров"ї. Також через залиття її квартири було змінено звичайний спосіб її життя, для налагодження якого вона змушена була докладати додаткових зусиль, навіть деякий час ночувати у знайомих. Внаслідок залиття проводки, у квартирі працювала лише одна розетка, чому вона не мала змоги користувалися електричною плитою, пральною машиною та телевізором. По стінах било електричним струмом. Крім того, в неї не було змоги користувалися лампою для освітлення кімнат у темну пору дня, чому вона змушена була користуватися ліхтарем. Відтак, з моменту залиття її квартири і по даний час вона не може налагодити свій повсякденний побут. На даний час ремонт в її квартирі досі не зроблений, оскільки відповідачка добровільно відмовилася відшкодувати їй заподіяну шкоду, а сама вона коштів на ремонт не має. За наведеного, їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2018р. постановлено розглядати справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, дала пояснення аналогічно наведеним в позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснила, що залиття її квартири мало місце 28.11.2017р. з вини ОСОБА_3, в квартирі якої лопнула батарея, яка була в аварійному стані. Внаслідок залиття квартири також був залитий водою її ортопедичний матрас, на якому їй рекомендовано спати лікарями і який внаслідок залиття втратив свої властивості. Вважає, що відповідачкою їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 5000 грн. Просить позов задовольнити.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнала частково та зазначила, що дійсно 28.11.2017р. мало місце залиття квартири позивачки, але з вини не тільки відповідачки, а й ОСОБА_4, ОСОБА_2, та ОСОБА_5 Відтак вважає, що з відповідачки має бути стягнуто 500 грн. моральної шкоди, а не 5000 грн., як просить позивачка. Просить позов задовольнити частково.

Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною ч.5 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно положень ст. 36 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2018 року у справі №462/3003/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17343,86 грн., понесені судові витрати у розмірі 2704,80 грн., а в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 17903 грн. 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, а в решті вимог відмовлено.

Як вбачається з даних судових рішень, судом встановлено наступні обставини: позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 23 серпня 1996 року, виданого виконкомом Львівської міської ради за розпорядженням від 23 серпня 1996 року за №587 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 22.04.2002 року, реєстр за №1056. Квартира складається з двох кімнат. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 09 січня 2001 року квартира за адресою: вул.Виговського, 67/26 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5. Згідно листа ЛКП «Скнилівок» за №2/63 від 06 лютого 2018 р. та 15 листопада 2017 р. відповідачі повідомлялись слюсарем ЛКП «Скнилівок» про необхідність заміни аварійної батареї опалення в квартирі їх помешкання №20 будинку №67 по вул.Виговського, про що зроблено запис в «Журналі виклику слюсара-сантехніка ЛКП «Скнилівок» за 2017 р., за №2481 від 15 листопада 2017р. Як встановлено з Акту від 04 грудня 2017 р., складеного ЛКП «Скнилівок» 28.11.2017р. квартиру позивачки 14 у будинку №67 по вул. Виговського у м. Львові залито гарячою водою з системи центрального опалення через те, що у житловій кімнаті квартири №20 лопнула батарея центрального опалення, внаслідок залиття в квартирі №14 відсутнє електропостачання, пошкоджені електропобутові прилади, пошкоджені стелі, стіни та дерев'яна підлога в житлових кімнатах площею 15,2 кв.м. та 12,1 кв.м., в кухні 7,6 кв.м., коридорі площею 7,5 кв.м., ванній кімнаті площею 2,6 кв. м., туалеті площею 1,3 кв. м., вбудованому приміщенні площею 0,8 кв.м. та балконі. Згідно додатку до акту від 04 грудня 2017 року, складеному 21 березня 2018 року комісією додатково встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 після залиття пошкоджені і частково зіпсовано речі домашнього вжитку, як-от: ортопедичний матрац, 2 шафи, світлодіодні лампи, міжкімнатні двері. Отже, факт залиття квартири позивачки знайшло своє підтвердження в актах ЛКП від 04 грудня 2017 року та 21 березня 2018 року. Згідно Звіту №ОР 180425-007 від 25 квітня 2018 р. з незалежної оцінки матеріальних збитків, нанесених внаслідок залиття квартири, що складений ТзОВ «Галтекс Плюс», вартість ремонтно-поновлювальних робіт після залиття водою в квартирі становить 11881 грн. Витрати на складення акту розрахунку матеріальних збитків становить 1600 гривень. Крім того, позивачка понесла збитки у зв'язку з поновленням електропостачання в квартирі, а саме 25 січня 2018р. вона оплатила «Домовій службі» 380 гривень за послуги електрика для ремонту електропроводки, що підтверджується чеком, а також змушена була придбати ортопедичний матрас, вартістю 1882,86 гривень, світильник діодний вартістю 585 гривень, 2 шафи вартістю 996 гривень, міжкімнатні двері вартістю 597 гривень, які прийшли у непридатний для використання стан внаслідок залиття квартири гарячою водою. Разом, 11881 +1600+380+1882,86+585+996+579 =17903 гривень 86 коп. Всі ці витрати понесла ОСОБА_1 у зв»язку із залиттям її квартири, яке мало місце 28 листопада 2017 року. У той же час, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідачів 235,2 гривень вартості 140 кВт/год, які потрачені для роботи теплового вентилятора, 188 грн. на протигрибковий засіб, та 13 грн. 80 коп на засіб відбілюючий, оскільки такі витрати не знаходяться у причиновому зв»язку із заподіяними збитками та не відображені в акті №ОР 180425-007 від 25.04.2018р. Також не можна погодитися з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення матеріальних збитків на користь позивача лише із ОСОБА_3 Як зазначено вище, квартира за адресою: м. Львів, вул.Виговського, 67/26 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, всі зазначені особи є повнолітніми а тому, відповідно до положень ст.ст.64, 150, 151 ЖК України ст.1166 ЦК України несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною першою ст.1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Тому суд, на підставі ч.5 ст.82 ЦПК України виходить з того, що спричинення позивачці моральної шкоди знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з вчиненими діями не тільки ОСОБА_3, а й ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 щодо залиття квартири АДРЕСА_1.

Судом достовірно встановлено, що в результаті залиття квартири, позивачка тривалий час зазнала душевних стаждань, зокрема змушена була проживати у сирому приміщенні, хвилюючись про те, що волога, цвіль та грибок на стінах можуть відобразитися на її здоров"ї, порушився звичний ритм її життя, з моменту залиття її квартири і по даний час вона не може налагодити свій повсякденний побут, а також в її квартирі по даний час не зроблений ремонт, оскільки відповідачка добровільно відмовиляється відшкодовувати завдану їй матеріальну шкоду.

За наведеного, суд приходить до переконання, що заподіяна позивачці моральна шкода підлягає відшкодуванню, однак, суд не погоджується із розміром моральної шкоди, визначеним позивачкою, та виходить з наступного.

Згідно п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про стягнення моральної шкоди є підставною, однак виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, глибини перенесених нею фізичних і душевних страждань, їх довготривалий характер, тяжкість вимушених змін у житті та із врахуванням обставин справи, вважаю, що сума, яку просить стягнути позивачка в рахунок відшкодування моральної шкоди надто велика та підлягає зменшенню, а тому необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди внаслідок залиття квартири..

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.

В рещті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення виготовлено 08.04.2019 року.

Суддя: