Ухвала

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 645/1836/18

провадження № 61-48913ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» - адвоката Тоцької Катерини Миколаївни на постанову Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25 липня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву задоволено. Зупинено продаж арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1; автомобіля «Cherokee Limited», номер кузова НОМЕР_1; автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2; автомобіля «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_3; земельної ділянки площею 0,0600 га, що розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області; гаража НОМЕР_4, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

18 грудня 2018 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» - адвокат Тоцька К. М. з пропуском строку на касаційне оскарження подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року у вищевказаній справі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» - адвокат Тоцька К. М. звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому посилалася на те, що в судовому засіданні апеляційного суду 31 жовтня 2018 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваного судового рішення, на час подання касаційної скарги повного тексту постанови апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року товариство не отримало.

Однак представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» - адвокатом Тоцькою К. М. не було зазначено обставин, які перешкоджали їй отримати повний текст оскаржуваного судового рішення в день його проголошення або виготовлення (повний текст постанови складено 06 листопада 2018 року), не надано жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог частин першої та другої статті 272 ЦПК України.

Крім цього, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року надіслана до реєстру 06 листопада 2018 року, зареєстрована - 07 листопада 2018 року, а оприлюднена - 09 листопада 2018 року, однак заявник звернулася до суду з касаційною скаргою лише 18 грудня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 11 січня 2019 року визнано підстави поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, і встановлено строк для виправлення вказаних недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, та роз'яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, за ідентифікаторами поштового відділення 170 та 235, заявник отримав вказану ухвалу 21 та 23 січня 2019 року.

28 січня 2019 року на виконання вимог ухвали представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» - адвокатом Тоцькою К. М. подано засобами поштового зв'язку заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яка обґрунтована тим, що на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» було недостатньо коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги. Після отримання товариством грошових коштів, одразу ж було сплачено судовий збір та подано касаційну скаргу.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки посилання заявника на скрутний фінансовий стан не є поважною причиною пропуску передбаченого законом процесуального строку, так як не містять розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з касаційною скаргою та існування об'єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду після ухвалення оскаржуваного судового рішення. Інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені заявником у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення підстави є неповажними, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року, наведені у клопотанні представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» - адвоката Тоцької КатериниМиколаївни, неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» - адвоката Тоцької Катерини Миколаївни на постанову Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук