Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

заявник ОСОБА_1 ,

представник заінтересованої особи Пуш О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Слов`янський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ГУДМС України в Донецькій області, Слов`янський МВ ГУДМС України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці. Дана заява мотивована тим, що заявник народилась у м. Слов`янськ Донецької області, та з моменту народження до квітня 2009 року постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 . У різні роки вона навчалась у загальноосвітніх школах міста Слов`янська та після отримання середньої освіти постійно, з травня 2009 року по теперішній час, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час у неї відсутній паспорт громадянина України, якого вона ніколи не мала взагалі та ніколи не була прописана за місцем проживання.

З метою отримання паспорта громадянина України, вона звернулась до Слов`янського МВ ГУДМС України в Донецькій області, де їй видано довідку про те, що вона дійсно зверталась до заінтересованої особи із заявою про отримання паспорта вперше та під час відповідної перевірки не встановлено її приналежність до громадянства будь-якої держави. У зв`язку з наведеним, просить суд встановити факт її постійного проживання у м. Слов`янськ Донецької області з 12 березня 1986 року по теперішній час.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи Пуш О.І в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_1 посилаючись на наступні обставини. В якості письмових доказів заявником надно копію акту № 354 від 27 грудня 2018 року, виданого комітетом мікрорайону «Лиман» м. Слов`янськ, вякому зазначено, що ОСОБА_1 , з 1986 року по квітень 2009 року проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , а також цей факт підтвердили сусіди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проте, вказаний факт не є доказом, який може підтвердити факт постійного проживання у минулому, а свідчення осіб, зазначених в акті мають юридичну силу виключено, якщо вони будуть опитані в якості свідків при розгляді справи судом, за обов`язковою умовою документального підтвердження свого проживання на території України в період, що встановлюється та знайомство із заявником. Також, ОСОБА_1 надані копії довідок з навчальних закладів, які жодним чином не підтверджують факт проживання заявниці на території України у період з 1986 року по 01 вересня 1995 року.

Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків, ослідивши додані до заяви докази, суд доходить до висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 06 червня 2017 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління територіального управління юстиції у Донецькій області, заявник ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Слов`янськ Донецької області, та її батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 № 3 від 06 червня 2017 року, реєстрація народження проведена на підставі заяви матері заявниці - ОСОБА_2 , яка на момент проведення реєстрації акту цивільного стану проживала за адресою: АДРЕСА_3 . Підставою запису відомостей про батька є актовий запис про шлюб № 124 від 14 лютого 1985 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Відомості про відмітки, зроблені в актовому записі: постійне проживання батьків: батько з 1986 року, мати з 1976 року.

Метою встановлення факту постійного проживання у м. Слов`янську Донецької області з 12 березня 1986 року, заявницею визначено набуття громадянства України та подальше отримання паспорта громадянина України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України».

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 вказаного Закону, дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.

Як вбачається з письмових доказів та встановлених у судовому засіданні обставин, батьки заявниці до міграційних органів про реєстрацію ОСОБА_1 громадянкою України не звертались.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства в Україні є Державна міграційна служба України.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Так, відповідно до Довідки № 58-9654, виданої 28 липня 2017 року Слов`янським міським відділом ГУ ДМС України в Донецькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , справді зверталась до Слов`янського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області із заявою про отримання паспорта вперше. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

В розумінні статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є, зокрема, всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту;

У пункті 44 наведеного Порядку закріплено, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Разом з тим, стаття 1 Закону України «Про громадянство України» чітко визначає, що безперервним проживанням на території України - є проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Відповідно до Акту № 354, складеного 27 грудня 2018 року керівником комітету мікрорайону «Лимани» м. Слов`янська, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Слов`янськ Донецької області дійсно проживала раніше зі своєю матір`ю ОСОБА_2 з 1986 року по 2009 рік в будинку АДРЕСА_2 .

Факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджено у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6 , згідно пояснень якого, останній є рідним братом заявниці та постійно проживав зі своєю бабусею за адресою: АДРЕСА_4 , а ОСОБА_1 проживала разом з матір`ю в будинку АДРЕСА_2 . Весь час ОСОБА_6 спілкувався зі своєю сестрою, тому йому достовірно відомо, що з моменту народження по 1994 рік вона постійно проживала у м. Слов`янську Донецької області.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні надали пояснення, відповідно до яких вони знають заявницю ОСОБА_1 з часів, коли остання була дитиною та постійно бачили її з матір`ю ОСОБА_2 .

Таким чином, наданий заявницею письмовий доказ - акт № 354 від 27 грудня 2018 року суд визнає належним і допустимим, а показання свідків не викликають у суду сумнівів у їх правдивості, об`єктивності та достовірності.

Отже, оскільки вказані докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявниці на території України.

Надані заявницею довідки з навчальних закладів, а саме: довідка № 234 від 27 грудня 2018 року, видана Слов`янською ЗОШ № 18 про те, що ОСОБА_1 навчалась в даному навчальному закладі з 01.09.1995 року по 25.08.1999 року; довідка № 02-39-318 від 27 грудня 2018 року, видана Слов`янською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11 про те, що ОСОБА_1 навчалась в даному навчальному закладі з 1999 по 2000 роки; довідка № 237 від 27 грудня 2018 року, видана Слов`янською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6 про те, що ОСОБА_1 навчалась в даному навчальному закладі з 2001 року по 2003 рік, - судом до уваги не приймаються, оскільки дані письмові докази не підтверджують факт постійного проживання заявниці на території України на момент проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявниці юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», статтями 1, 3, 8 Закону України «Про громадянство України», статтями 4, 11, 12, 13, 258-259, 293, 305-309, 315, Цивільного процесуального кодексу України, , суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Слов`янський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Слов`янськ Донецької області, з матір`ю, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко