Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 214/9097/13-ц

провадження № 61-9655св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року у складі колегії суддів: Михайлів Л. В., Барильської А. П., Ляховської І. Є.

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ППО ВППНВФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»). Просила визнати незаконним та скасувати наказ від 29 жовтня 2013 року № 1356/л про звільнення з підприємства за скороченням штату; поновити її у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді спеціаліста «УГХіТ ДП» (бухгалтерський облік і фінансова звітність); стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 107042,86 грн за 381 день вимушеного прогулу, починаючи з 30 жовтня 2013 року по 06 травня 2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що позивач працювала у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 01 травня 2001 року. Наказом від 29 жовтня 2013 року № 1356/л її звільнено з підприємства за скороченням штату на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Звільнення з роботи позивач вважає незаконним, оскільки воно проведено з порушенням процедури, визначеної законом. Посаду, яку вона займала не було скорочено, її звільнення проведено за відсутності згоди профспілки, членом якої вона є та без врахування переважного право на залишення на роботі як вдови громадянина, смерть якого пов'язана з ЧАЕС, віднесеного до 1-ї категорії постраждалих.

Згідно із заявою ОСОБА_3 позов у частині відшкодування моральної шкоди протокольною ухвалою Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року залишено без розгляду.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 29 жовтня 2013 року №1356/л про звільнення ОСОБА_3 Поновлено ОСОБА_3 у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді спеціаліста УГХіТ ДП (бухгалтерський облік і фінансова звітність). Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі - 247 685,04 грн, судові витрати - 229,41 грн. Проведено розподіл судового збору.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць - 9 340, 92 грн, допущено до негайного виконання.

Рішення мотивовано тим, що позивач звільнена відповідачем з роботи з порушенням статтей 42, 43 КЗпП України, а тому підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» задоволено. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові. Компенсовано ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за рахунок держави сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 976,88 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що при звільненні ОСОБА_3 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України відповідачем дотримано процедуру такого звільнення, визначену законодавством, жодних порушень прав ОСОБА_3 не допущено, у зв'язку з чим підстави для її поновлення на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

29 серпня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3

14 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу призначено до судового розгляду.

У лютому 2018 року справу з матеріалами касаційного оскарження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статті 43 КЗпП України. Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 частини першої статті 40 КЗпП України і пунктами 2, 3 частини першої статті 41 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виробничого органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Рішенням виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо у рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Отже, власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Відповідач звільнив позивача 29 жовтня 2013 року, підставою звільнення є скорочення штату, однак фактично на момент її звільнення скорочення штату не відбулося. Цей намір реалізовано лише 01 січня 2014 року з набранням чинності штатного розпису «Бухгалтерського обліку і фінансової звітності управління підприємства», затвердженого наказом від 27 грудня 2013 року № 1771.

Залишаючи на роботі 99 із 122 таких самих спеціалістів, як позивач, відповідач не врахував її переважного права на залишення на роботі, оскільки вона є дружиною померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою та має тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві.

Заперечення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на касаційну скаргу

У запереченні відповідач просить відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін з тих підстав, що в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Касаційна скарга не містить доводів, які б вказували на незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 з 01 травня 2001 року працювала у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Позивач є вдовою громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, віднесеного до 1 категорії постраждалих.

Наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 29 жовтня 2013 року позивач звільнена з посади спеціаліста управління громадського харчування і торгівлі департаменту з персоналу (бухгалтерський облік і фінансова звітність) за скороченням штату на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Підставою звільнення позивача є наказ від 19 квітня 2013 року № 531 "Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства», яким передбачено, що у зв'язку з передачею непрофільних для підприємства функцій оголошено тендер з учасниками компаній, що спеціалізуються на наданні послуг із забезпечення і організації громадського харчування. За результатами тендеру визначено виконавця - ТОВ «КорпусГрупп Комтек» .

Пунктом 3 наказу від 19 квітня 2013 року № 531 встановлено у строк до 15 липня 2013 року зі штатного розпису управління ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на ділянці "Бухгалтерський облік і фінансова звітність" виключити під ділянку "УГХіТ ДП", чисельністю 18 одиниць.

Посада позивача увійшла до переліку 18 одиниць, які були виключені зі штатного розпису ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

29 квітня 2013 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» видано наказ № 582 "Про вивільнення працівників", з яким позивача було ознайомлено.

Пунктом 1 наказу від 29 квітня 2013 року № 582 визначено виключити з 15 липня 2013 року під ділянку "УГХіТ ДП" із організаційної структури і штатного розпису бухгалтерського обліку і фінансової звітності управління ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з передачею виконання функцій бухгалтерського обліку і фінансової звітності управління громадського харчування і торгівлі ТОВ «КорпусГрупп Комтек» на умовах договору про надання послуг.

Зміни до штатного розпису про скорочення 18 робітників прийняті 29 квітня 2013 року та діють з 15 липня 2013 року.

На час звільнення позивача у структурі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було 122 штатні одиниці спеціалістів; штатним розписом ділянки "Бухгалтерський облік і фінансова звітність", затвердженим наказом підприємства від 27 грудня 2013 року № 1771 в структурі підприємства передбачено 99 штатних одиниць спеціалістів.

Наказом від 29 квітня 2013 року № 582 передбачено звільнення вивільнюваних працівників за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Позивач із зазначеним наказом ознайомлена 15 травня 2013 року.

15 травня 2013 року, 11 липня 2013 року та 17 вересня 2013 року позивачу запропоновано іншу роботу у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» із наявних вакансій, крім того, їй запропоновано звільнитися з підприємства у зв'язку з переведенням у ТОВ «КорпусГрупп Комтек». Від такої пропозиції позивач відмовилася.

Позивач є членом Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - ППО ПТМГПУ ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг").

16 липня 2013 року відповідач звернувся з поданням до профспілкового комітету ППО ПТМГПУ ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про надання згоди на звільнення позивача з підприємства за скороченням штату за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

29 липня 2013 року на засідання президії профспілкового комітету ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України з посиланням на порушенням ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» при скороченні чисельності працівників норм КЗпП України, Конвенції Міжнародної організації праці № 158 1982 року, Меморандуму про взаєморозуміння між Кабінетом Міністрів України та підприємствами гірничо-металургійного комплексу України від 14 червня 2013 року, колективного трудового договору, галузевої угоди. Про таке рішення відповідач був повідомлений.

19 вересня 2013 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулось до профспілкового комітету ППО ПМГУ ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" з поданням № 05-4047 про надання згоди на звільнення позивача.

При розгляді подання первинна організація профспілки 01 жовтня 2013 року, відмовила в наданні згоди на звільнення, навівши обґрунтування такої відмови порушенням ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» при скороченні чисельності працівників норм КЗпП України, Конвенції МОТ №158 1982 року, Меморандуму про взаєморозуміння між Кабінетом Міністрів України та підприємствами гірничо-металургійного комплексу України від 14 червня 2013 року, колективного трудового договору, галузевої угоди, про що повідомила ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України, визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП Українивизначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з'ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП Українипри скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що відповідач не запропонував усіх наявних на підприємстві вакантних посад є необґрунтованими. Суд апеляційної інстанції встановивши, що у відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності штату працівників, позивач попереджалася про наступне вивільнення за два місяці з дати його попередження, з моменту попередження про наступне вивільнення та до дати звільнення їй пропонувались (15 травня 2013 року, 11 липня 2013 року, 17 вересня 2013 року) усі вакантні посади, що були на підприємстві та відповідали її кваліфікації, а також вакансії, на які останню можливо було перевести, та від яких позивач відмовилася, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не порушено вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.

Відомості про те, що позивач зверталася з заявою про переведення на інші вакантні місця або на запропоновані, і відповідач відмовив їй у переводі, в матеріалах справи відсутні.

Згідно із статтею 13 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» 1982 року, ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, коли роботодавець планує припинення трудових відносин з причин економічного, технологічного, структурного або аналогічного плану, він своєчасно надає відповідним представникам працівників інформацію щодо цього питання, зокрема інформацію про причини передбачуваних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, та строк, протягом якого їх буде проведено.

Відповідно до пункту 2.16 Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 роки у разі виникнення об'єктивних причин, через які неминучі звільнення працівників з ініціативи власника, проводити їх лише за умови попереднього (не пізніше ніж за 3 місяці до намічуваних звільнень) письмового повідомлення відповідного профоргану про причини і обсяги цих звільнень, терміни вивільнення, спеціальності, категорії та кваліфікації працівників, що підлягають такому звільненню, а також про заплановані і здійснені заходи, які спрямовані на працевлаштування працівників, що підлягають вивільненню.

За змістом статті 43 КЗпП Українирішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови, і лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

ППО ВППН ВФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовила в наданні згоди на звільнення ОСОБА_3, оскільки товариством при скороченні чисельності працівників буде порушено норми КЗпП України, Конвенції Міжнародної організації праці №158 1982 року, Меморандуму про взаєморозуміння між Кабінетом Міністрів України та підприємствами гірничо-металургійного комплексу України від 14 червня 2013 року, колективного трудового договору, галузевої угоди.

У вказаному рішенні ППО ВППН ВФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відсутнє правове обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3, така відмова обмежується загальним переліком нормативних актів, які регулюють відносини між відповідачем і профспілкою, а не працівником щодо якого вирішувалося питання про його звільнення.

Доводи касаційної скарги щодо не врахування ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» переваг на залишення на роботі ОСОБА_3 оскільки вона є вдовою громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, віднесеного до 1 категорії постраждалих, не обґрунтовувались ППО ВППН ВФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Президія профспілкового комітету відмовила у наданні згоди на звільнення позивача лише з посиланням на загальні положення законодавства.

Мотиви касаційної скарги щодо наявності посади позивача «спеціаліста УГХіТ ДП» після її звільнення не мають правового підґрунтя, оскільки згідно з наказом № 582 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 29 квітня 2013 року, під дільницю «УГХіТ ДП» організаційної структури і штатного розпису бухгалтерського обліку і фінансової звітності управління підприємства виключено з 15 липня 2013 року

З урахуванням встановлених обставин, суд апеляційної інстанції виходив з того, що висновок профспілкової організації не може вважатися обґрунтованим, оскільки правові підстави для залишення позивача на роботі відсутні.

Звільнення позивача з посади у зв'язку із скороченням штату працівників відбулося з дотриманням вимог статті 42 КЗпП України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги щодо законності та обгрунтованості судового рішення в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, які стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і додержання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати обставини та надавати оцінку доказам у справі.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій, зводяться до незгоди заявника з його висновками.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року)

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судове рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
О. В. Ступак