Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 755/9320/15-ц

провадження № 61-7833св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року у складі судді Бартащук Л. П. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Невідомої Т. О., Усика Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» (далі - ПрАТ «СК «Дніпроінмед»), про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 28 вересня 2012 року о 09 год. 15 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 на Набережному шосе, 25 у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП), яке його учасники склали відповідно до вимог пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», винним у вказаній ДТП є ОСОБА_1

На момент ДТП автомобіль «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, було застраховано в АТ «СК «АХА «Страхування» (яке було згодом перейменовано на ПрАТ «СК «АХА Страхування») відповідно до договору страхування наземного транспорту від 13 грудня 2011 року № ТП68315Га/11к.

28 вересня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, та надав усі необхідні документи.

Позивач, на виконання умов договору страхування на підставі страхового акта від 29 жовтня 2012 року № 1.001.12.02130/VESKO29280 та розрахунку суми страхового відшкодування, перерахував на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування в розмірі 10 000 грн.

Відповідачем у позасудовому порядку фактично виплачене страхове відшкодування компенсовано не було.

З урахуванням вищевикладеного, ПрАТ «СК «АХА Страхування» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 10 000 грн у порядку регресу в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року позов ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» 10 000 грн майнової шкоди в порядку регресу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право регресу до винної у ДТП особи.

Обставини, викладені позивачем, доведені належними доказами, відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. В рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки в цій частині є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів того, що вказана ДТП сталася з вини відповідача, а повідомлення про ДТП, складене її учасниками відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме по собі не передбачає відповідальності, а є коротким звітом про особливості та обставини, які прискорять врегулювання претензій. Апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідно до вказаної норми закону умовою для складання такого повідомлення є ДТП за участю забезпечених транспортних засобів. Надані позивачем докази на підтвердження правомірності здійснення страхового відшкодування суперечать змісту договору страхування, оскільки мають різні реквізити щодо зазначення номера договору та дати його укладення. Крім того, згідно з договором добровільного страхування, укладеним між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «АХА Страхування», а саме пунктом 24.5, у випадку ДТП при наявності іншого учасника цієї пригоди, страхувальник зобов'язаний повідомити органи ДАІ про подію та діяти відповідно до пунктів 2.10, 2.11 ПДР України. При невиконанні страхувальником цього обов'язку, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу позивач заперечував проти її доводів, вважаючи, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зазначені в касаційній скарзі доводи щодо відсутності підстав для стягнення з нього виплаченого ОСОБА_2 розміру страхового відшкодування спростовуються змістом повідомлення про ДТП, дослідження якого страховиком під час вирішення питання про здійснення страхового відшкодування вказувало на наявність у відповідача поліса обов'язкового страхування транспортного засобу. Розбіжності у доводах відповідача стосовно вказаного факту на всіх стадіях судового провадження не звільняють його від цивільно-правової відповідальності. Відмінності ж у зазначенні номера та дати укладення договору добровільного страхування у заяві про настання події, що має ознаки страхового випадку, є механічною помилкою.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 травня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та від 31 жовтня 2016 року зупинено виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справу за позовом ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_1, третя особа - ПрАТ «СК «Дніпроінмед», про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, призначено до розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року цивільну справу № 755/9320/15-ц передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди попередніх інстанцій установили, що 28 вересня 2012 року о 09 год. 15 хв. на Набережному шосе, 25 у м. Києві відбулася ДТП за участі автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Згідно з повідомленням про ДТП, складеним її учасниками, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції, не встиг вчасно загальмувати, внаслідок чого здійснив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2.

13 грудня 2011 року між АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АХА Страхування», та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ТП68315Га/11к, за яким АТ «СК «АХА Страхування» застрахувало майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП застрахована не була, що підтверджується витягом з бази МТСБУ про те, що поліс АА 0889797 був укладений відповідачем з ПрАТ «СК «Дніпроінмед», проте не діяв на момент ДТП.

28 вересня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до рахунку-фактури від 07 жовтня 2012 року № НОМЕР_3 загальна сума ремонту автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 12 634,43 грн.

Відповідно до страхового акта від 29 жовтня 2012 року № 1.001.12.02130/VESK029280 випадок, що відбувся 28 вересня 2012 року, страховиком було визнано страховою подією та вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 10 000 грн.

Як вбачається з платіжного доручення від 30 жовтня 2012 року № ДП0010799, ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 10 000 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 213 ЦПК України 2004 року передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність порушеного права позивача, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Доводи касаційної скарги, наведені заявником у цій частині, наявність у відповідача зобов'язання з відшкодування шкоди страховику не спростовують.

Учасники ДТП на власний розсуд скористались однією із передбачених законодавством можливостей щодо встановлення обставин пригоди для вирішення питання про компенсацію завданих збитків відповідальною особою в майбутньому. Застереження в повідомленні про ДТП про те, що воно не передбачає відповідальності, а тому не підтверджує вину відповідача, не спростовує зазначених у повідомленні ОСОБА_1 відомостей щодо механізму виникнення ДТП.

Крім того, підставою для виплати страхового відшкодування став страховий акт, складений позивачем за наслідками дослідження фактичних даних та обставин ДТП, у результаті чого вказану ДТП визнано страховим випадком.

Доводи заявника про відсутність у нього на момент ДТП діючого поліса цивільно-правової відповідальності колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не спростовують сам факт завдання ним шкоди та не звільняють його від обов'язку з її відшкодування.

Водночас, судами неправильно визначено характер спірних правовідносин, не розмежовано поняття «регрес» та «суброгація», що призвело до помилкових висновків про правомірность відшкодування відповідачем страховику майнової шкоди саме у порядку регресу.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв'язку з чим виникло нове правовідношення, пов'язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, залишене без змін ухвалою апеляційного суду, в частині правового обґрунтування підлягає зміні із зазначенням, що сума страхового відшкодування у розмірі 10 000 грн стягується з відповідача в порядку суброгації.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.

Відповідно до частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року було зупинене виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року.

Оскільки касаційне провадження у справі закінчено, то виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, змінити в частині мотивів задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування».

У іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю.В. Черняк