Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 305/1895/16-ц

провадження № 61-27043св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі: Кобилецько-Полянська селищна рада Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_5, Обласне об'єднання Церков Євангельських Християн-Баптистів Закарпатської області, ОСОБА_4,

треті особи: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції, Рахівська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Куштана Б. П., Кожух О. А.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_5, Обласного об'єднання Церков Євангельських Християн-Баптистів Закарпатської області (далі - Обласне об'єднання ЦЄХБ Закарпатської області), треті особи: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції, Рахівська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, визнання державного акта на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,07 га по АДРЕСА_2 На вказану земельну ділянку він отримав державний акт від 16 червня 1998 року НОМЕР_1, виданий на підставі рішення 7 сесії 22 скликання Кобилецько-Полянської селищної ради Закарпатської області від 22 квітня 1997 року. 18 червня 1998 року частину земельної ділянки площею 0,03 га він подарував обласному об'єднанню ЦЄХБ Закарпатської області. Однак у серпні 2015 року в нього із Кобилецько-Полянською громадою християн-бабтистів виник спір стосовно меж земельної ділянки. У серпні 2015 року йому стало відомо, що його дружина без його відома виготовила державний акт на земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану по АДРЕСА_1 та 18 червня 1998 року подарувала зазначену ділянку Обласному об'єднанню ЦЄХБ Закарпатської області. Вважає вищезазначені документи незаконними, оскільки він як власник ніякої згоди на вилучення у нього земельної ділянки не надавав. Державний акт на ім'я ОСОБА_5, на його думку, виготовлений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є незаконним і договір дарування земельної ділянки від 18 червня 1998 року, укладений між ОСОБА_5 та Обласним об'єднанням ЦЄХБ Закарпатської області.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просив поновити йому строк для звернення до суду, рішення 7 сесії 22 скликання Кобилецько-Полянської селищної ради Закарпатської області від 22 квітня 1997 року на ім'я ОСОБА_5 скасувати, державний акт на право приватної власності на землю від 16 червня 1998 року НОМЕР_2 скасувати, визнати договір дарування земельної ділянки від 18 червня 1998 року № 985, укладений між ОСОБА_5 та Обласним об'єднанням ЦЄХБ Закарпатської області, недійсним та повернути сторони в первісний стан, право власності Обласного об'єднання ЦЄХБ Закарпатської області, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 46631434 від 30 жовтня 2015 року, на земельну ділянку площею 0,05 га, для ведення особистого селянського господарства, скасувати, повернути у власність позивача ОСОБА_4 0,0148 га земельної ділянки по АДРЕСА_2, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району, ОСОБА_4, Обласного об'єднання ЦЄХБ Закарпатської області, треті особи: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції, Рахівська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,07 га по АДРЕСА_2 На вказану земельну ділянку на підставі рішення 7 сесії 22 скликання Кобилецько-Полянської селищної ради від 22 квітня 1997 року видано державний акт від 16 червня 1998 року НОМЕР_1. 18 червня 1998 року частину земельної ділянки площею 0,03 га ОСОБА_4 подарував Обласному об'єднанню ЦЄХБ Закарпатської області. Однак, як вказано в договорі, ОСОБА_4 подарував земельну ділянку, на яку виконкомом Кобилецько-Полянської селищної ради Закарпатської області видано державний акт від 16 червня 1998 року НОМЕР_2, зареєстрований у Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю № 9, тобто подарував земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 на праві приватної власності. Враховуючи, що про існування вказаних у позові відомостей їй стало відомо у жовтні 2015 року, вважає, що строк позовної давності пропущено нею з поважних причин.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просила поновити їй строк для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами. Договір дарування земельної ділянки площею 0,03 га, розташованої на території Кобилецько-Полянської селищної ради по АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, укладений між ОСОБА_4 та Обласним об'єднанням ЦЄХБ Закарпатської області від 18 червня 1998 року, скасувати.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року первісний та зустрічний позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2016 року у складі судді Бліщ О. Б. позов ОСОБА_4 задоволено. Поновлено ОСОБА_4 строк позовної давності для звернення до суду. Рішення 7 сесії 22 скликання Кобилецько-Полянської селищної ради Закарпатської області від 22 квітня 1997 року «Про приватизацію земельних ділянок для ведення особистих підсобних господарств», яким ОСОБА_5 надано земельну ділянку площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства, скасовано. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 16 червня 1998 року НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_5, скасовано. Визнано договір дарування земельної ділянки від 18 червня 1998 року № 985, посвідчений завідуючою Рахівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, укладений між ОСОБА_5 та Обласним об'єднанням ЦЄХБ Закарпатської області, недійсним та повернуто сторони в первісний стан. Державну реєстрацію права власності Обласного об'єднання ЦЄХБ Закарпатської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30 жовтня 2015 року за індексним номером 46631434 на земельну ділянку площею 0,05 га, для ведення особистого селянського господарства, скасовано. Повернуто у власність ОСОБА_4 0,0118 га земельної ділянки по АДРЕСА_2 Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану по АДРЕСА_1

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Поновлено ОСОБА_5 строк позовної давності для звернення до суду. Договір дарування земельної ділянки площею 0,03 га, розташованої на території Кобилецько-Полянської селищної ради Закарпатської області по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, укладеного між ОСОБА_4 та Обласним об'єднанням ЦЄХБ Закарпатської області від 18 червня 1998 року, скасовано. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що строк позовної давності на підставі частини п'ятої статті 267 ЦПК України підлягає поновленню, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пропустили його з поважних причин. Також на підставі 48 ЦК України в редакції 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, у тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. За недійсною угодою кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Позовні вимоги ОСОБА_4 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу Обласного об'єднання ЦЄХБ Закарпатської області задоволено, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2016 року скасовано та у справі ухвалено нове рішення, у задоволенні позову ОСОБА_4 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивач ОСОБА_4 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 не пред'явили позов до одного з належних відповідачів у справі - Релігійної громади Євангельських християн-баптистів смт КобилецькаПоляна, яка побудувала культову будівлю на земельній ділянці та яка є користувачем земельної ділянки, що є предметом спору, та прав і обов'язків якої безпосередньо стосується спір. Суд першої інстанції до участі у розгляді справи Релігійну громаду Євангельських християн-баптистів смт Кобилецька Поляна не залучив.

У червні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до Верховного Суду касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги мотивовані тим, що Релігійна громада Євангельських християн-баптистів с. Кобилецька Поляна не є учасником оспорюванного договору, тому її права не порушено. Крім того, документа, який би свідчив про правомірність надання Обласним об'єднанням ЦЄХБ Закарпатської області спірних земельних ділянок у володіння чи користування Релігійній громаді Євангельських християн-баптистів смт Кобилецька Поляна не надано. При укладенні договору дарування від 18 червня 1998 року № 984 між ОСОБА_4 та Обласним об'єднанням ЦЄХБ Закарпатської області ОСОБА_5 згоди на укладення зазначеного договору дарування не надавала. Також на укладення договору дарування земельної ділянки від 18 червня 1998 року № 985 між ОСОБА_5 та Обласним об'єднанням ЦЄХБ Закарпатської області ОСОБА_4 згоди не надавав.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням 7 сесії 22 скликання Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 22 квітня 1997 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства, у АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 91).

На підставі зазначеного рішення виготовлено та видано ОСОБА_5 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 16 червня 1998 року НОМЕР_2, згідно з яким ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку, яка розташована на території Кобилецько-Полянської селищної ради площею 0,14 га: для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель - 0,09 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,05 га (т. 1 а. с. 11).

Рішенням 7 сесії 22 скликання Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 22 квітня 1997 року ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0867 га для обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 92).

На підставі цього рішення виготовлено та видано ОСОБА_4 державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, згідно з яким ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,07 га, яка розташована на території Кобилецько-Полянської селищної ради Закарпатської області по АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (а. с. 10 т.1)

Згідно з договором дарування від 18 червня 1998 року, посвідченим Рахівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованим у реєстрі за № 984, ОСОБА_4 подарував Обласному об'єднанню церков ЄХБ Закарпатської області земельну ділянку розміром 0,03 га, що розташована на території Кобилецько-Полянської селищної ради народних депутатів по АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 12).

Згідно з договором дарування від 18 червня 1998 року, посвідченим Рахівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованим у реєстрі за № 985, ОСОБА_5 подарувала Обласному об'єднанню церков ЄХБ Закарпатської області земельну ділянку розміром 0,05 га, що розташована на території Кобилецько-Полянської селищної ради народних депутатів (т. 1 а. с. 13).

Рішенням 4 сесії 23 скликання Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 07 жовтня 1998 року надано дозвіл громаді церкви Євангельських християн-баптистів на збір матеріалів для пошукових робіт під будівництво церкви в АДРЕСА_2 на подарованій громаді земельній ділянці площею 0,08 га (т. 2 а. с. 110).

На виконання цього рішення згідно з актом про перенесення в натурі меж земельної ділянки, наданої громаді церкви Євангельських християн- баптистів від 14 червня 1999 року, землевпорядником у присутності представників земельної комісії перенесено в натурі межі земельної ділянки, наданої для будівництва громаді Євангельських християн-баптистів за згодою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, загальною площею 0,08 га, та передано межові знаки представнику громади (т. 2 а. с. 111).

Громадою церкви Євангельських християн-баптистів розроблено та затверджено проект будівництва церкви Євангельських християн-баптистів по АДРЕСА_2 (т. 2 а. с. 121-162), яка на даний час збудована, однак не введена в експлуатацію.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на земельних ділянках в АДРЕСА_2, які є предметом спору і які знаходяться у користуванні релігійної громади Євангельських християн- баптистів у смт Кобилецька Поляна, зазначеною релігійною громадою збудована культова споруда.

Згідно зі Статутом помісної церкви (релігійної громади) Євангельських християн-баптистів смт Кобилецька Поляна, довідки № 2376 про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, вказана громада зареєстрована як юридична особа, яка володіє, користується і розпоряджається майном, яке є її власністю (т. 2 а. с. 99-109).

Відповідно до пункту 4.2. статуту у власності помісної церкви перебувають будівлі, у тому числі спеціальна культова будівля, предмети культу, об'єкти виробничого, добродійного, соціального призначення та інше майно, набуте церквою за рахунок добровільних пожертв, власних коштів, або передане їй у власність державою, а також придбане з інших законних підстав.

Відповідно до заявленого позову ОСОБА_4 пред'явив позов до Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського районуЗакарпатської області, ОСОБА_5, Обласного об'єднання Церков Євангельських Християн-Баптистів Закарпатської області.

Відповідно до заявленого зустрічного позову ОСОБА_5 пред'явила позов до Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4, Обласного об'єднання Церков Євангельських Християн-Бабтистів, Закарпатської області.

Згідно з частиною першої статті 30 ЦПК України 2004 року, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає, до кого пред'явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, то суд у такому позові відмовляє.

Відповідно до статей 33, 119 ЦПК України 2004 року на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд відмовляє у задоволенні позову.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, правильно встановив характер спірних правовідносин та визначив норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_5 за зустрічним позовом не пред'явили позов до одного з належних відповідачів по справі - Релігійної громади Євангельських християн-баптистів смт Кобилецька Поляна, якою побудована культова будівля на спірній земельній ділянці і яка є користувачем цієї земельної ділянки, та прав і обов'язків якої безпосередньо стосується спір.

Доводи касаційних скарг по суті стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник