Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 638/9678/16-ц

провадження № 61-7288св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1, Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року у складі судді Аркатової К. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Бровченко І. О., Яцини В. Б., Хорошевського О. М.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ) про зняття арешту.

2. Позовна заява мотивована тим, що 04 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № HAD0GF01270001, згідно з яким ОСОБА_1 надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 25 580,10 доларів США на придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та оплату страхових платежів, зі сплатою 1,00 % на місяць і кінцевим терміном повернення - 02 травня 2025 року.

3. З метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 04 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1.

4. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова (справа № 638/17532/13-ц) від 24 січня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2005 року № HAD0GF01270001 у розмірі 33 380,73 доларів США, що еквівалентно 266 712 грн 03 коп., звернуто стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом її продажу з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

5. Постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 28 жовтня 2011 року відкрито виконавче провадження № 29534252 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-11421/10, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 13 травня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2008 року № 68/08 у розмірі 20 112 грн 05 коп.

6. Постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 28 жовтня 2011 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми 20 112 грн 05 коп. та заборонено відчужувати будь-яке майно у межах цієї суми.

7. Постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 06 серпня 2015 року виконавчий лист № 2?11421/10, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 13 травня 2011 року, повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у зв'язку із відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Припинено арешт майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

8. Постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківської області від 26 березня 2014 року відкрито виконавче провадження № 42709294 щодо примусового виконання виконавчого листа № 820/11918/13-а, виданого Харківським окружним адміністративним судом 06 березня 2014 року, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) на користь держави податкового боргу у розмірі 423 639 грн 42 коп. та судових витрат.

9. У межах виконавчого провадження № 42709294 постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 23 липня 2014 року накладено арешт на все майно ФОП ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 466 003 грн 36 коп. та заборонено здійснювати його відчуження.

10. 28 листопада 2014 року старший державний виконавець Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ виніс постанову, якою на підставі пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, повернув стягувачу виконавчий лист № 820/11918/13-а, виданий Харківським окружним адміністративним судом 06 березня 2014 року, у зв'язку із відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

11. Позивач зазначав, що він є іпотекодержателем належної на праві власності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1, а тому державні виконавці не мали правових підстав для накладення арешту на це нерухоме майно.

12. На підставі викладеного, з урахуванням уточненої позовної заяви, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило:

12.1. зняти арешт, накладений старшим державним виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ на підставі постанови від 28 жовтня 2011 року у межах виконавчого провадження № 29534252;

12.2. зняти арешт, накладений старшим державним виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ на підставі постанови від 23 липня 2014 року у межах виконавчого провадження № 42709294;

12.3. зобов'язати Дзержинський ВДВС Харківського МУЮ внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

13. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

13.1. Знято арешт з майна - квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, який накладений на підставі постанови старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 23 липня 2014 року (виконавче провадження № 42709294), про що 11 серпня 2014 року внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

13.2. Зобов'язано Дзержинський ВДВС внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна відповідний запис про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

13.3. У іншій частині заявлених вимог відмовлено.

14. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є іпотекодержателем іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2014 року у рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ПриватБанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки. Оскільки іпотекодержатель у разі порушення боржником основного зобов'язання має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог, то арешт, накладений старшим державним виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ на підставі постанови від 23 липня 2014 року у межах виконавчого провадження № 42709294, підлягає скасуванню. Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові в частині вимог про зняття арешту, накладеного на підставі постанови старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 28 жовтня 2011 року у межах виконавчого провадження № 29534252, суд виходив із того, що зазначене виконавче провадження закінчене шляхом винесення старшим державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа стягувачу. Цією ж постановою припинено дію арешту на майно боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Оскільки старшим державним виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ припинено арешт майна боржника, то підстави для його скасування у судовому порядку - відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

15. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року залишено без змін.

16. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин і нормами матеріального права, які мали бути застосовані, повно та всебічно дослідив докази у справі й надав їм належну правову оцінку. Апеляційний суд вказав, що позивач має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки. А тому накладення арешту на майно ОСОБА_1 є перешкодою для реалізації предмета іпотеки і порушенням майнових прав та інтересів іпотекодержателя.

17. Крім того, апеляційний суд зазначив, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо невнесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Короткий зміст касаційної скарги

18. У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити.

19. Касаційна скарга мотивована тим, що у зв'язку з відмовою у позові в частині скасування арешту на нерухоме майно у межах виконавчого провадження № 29534252, банк позбавлений можливості реалізувати своє право на першочергове задоволення своїх вимог за кредитним договором. Твердження судів попередніх інстанцій щодо неправильного обрання банком способу захисту порушених прав та законних інтересів не ґрунтується на нормах матеріального права.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

20. Відповідачі відзив на касаційну скаргу не надали.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

21. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Дзержинського районного суду м. Харкова.

22. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23. Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

24. У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

25. Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

26. Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

27. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

28. Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

29. Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

30. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № HAD0GF01270001, згідно з яким ОСОБА_1 надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 25 580,10 доларів США на придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та оплату страхових платежів, зі сплатою 1,00 % на місяць й кінцевим терміном повернення - 02 травня 2025 року.

31. З метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 04 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1.

32. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова (справа № 638/17532/13-ц) від 24 січня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAD0GF01270001 від 04 травня 2005 року у розмірі 33 380,73 доларів США, що еквівалентно 266 712 грн 03 коп., звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

33. Постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 28 жовтня 2011 року відкрито виконавче провадження № 29534252 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-11421/10, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 13 травня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2008 року № 68/08 у розмірі 20 112 грн 05 коп.

34. Постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 28 жовтня 2011 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми 20 112 грн 05 коп. та заборонено відчужувати будь-яке майно у межах суми боргу.

35. Постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 06 серпня 2015 року виконавчий лист № 2?11421/10, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 13 травня 2011 року, повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у зв'язку із відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Припинено арешт майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

36. Постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківської області від 26 березня 2014 року відкрито виконавче провадження № 42709294 щодо примусового виконання виконавчого листа № 820/11918/13-а, виданого Харківським окружним адміністративним судом 06 березня 2014 року, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) на користь держави податкового боргу у розмірі 423 639 грн 42 коп.

37. У межах виконавчого провадження № 42709294 постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 23 липня 2014 року накладено арешт на все майно ФОП ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 466 003 грн 36 коп. та заборонено здійснювати його відчуження.

38. 28 листопада 2014 року старший державний виконавець Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ виніс постанову, якою повернув стягувачу виконавчий лист № 820/11918/13-а, виданий Харківським окружним адміністративним судом 06 березня 2014 року пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у зв'язку із відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення.

39. Відповідно до статті 124 Конституції України неможливість вирішити спір у суді пов'язується з наявністю закону, яким би передбачалася можливість розглянути спір іншими органами та пряма заборона розгляду спору судом.

40. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів.

41. Згідно з пунктами першим, третім частини першої статті 15 ЦПК України 2004 року у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, з єдиним обмеженням, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

42. Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

43. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

44. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

45. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

46. Під правоздатністю пред'являти позови, вимагати відшкодування шкоди й домагатися рішення суду розуміється право подання позову у суд, який наділений повноваженнями розглядати питання фактів й права, що стосуються конкретного спору, з метою постановлення рішення, що матиме обов'язкову силу (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року у справі «Ле Конт, Ван Левен і Де Мейєр проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), заяви № № 6878/75, 7238/75).

47. ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії (Ashingdane v. the. United Kingdom)).

48. Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)).

49. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

50. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

51. Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

52. Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

53. Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54. Відмовляючи у позові в частині зняття арешту з нерухомого майна, накладеного у межах виконавчого провадження № 29534252, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що старшим державним виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ 28 жовтня 2011 року винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, якою також припинено арешт майна боржника, накладений на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ. Тобто, арешт було знято. Невнесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про зняття арешту не є підставою для його повторного зняття у судовому порядку, а підлягає захисту відповідно до статті 447 ЦПК України шляхом оскарження дій або бездіяльності державного виконавця. Суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у оскаржуваній ним частині.

55. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року у частині заявлених позовних вимог про зняття арешту, накладеного у межах виконавчого провадження № 42709294 та про зобов'язання внести відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна не оскаржувались та правильність висновків судів попередніх інстанцій у цій частині колегією суддів суду касаційної інстанції не перевірялись.

56. Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до неправильного розуміння вимог чинного законодавства та власного тлумачення ПАТ КБ «ПриватБанк» характеру спірних правовідносин, у зв'язку із чим вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

57. Згідно із статтею 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

58. Отже, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

2. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року у складі судді Аркатової К. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю.В. Черняк