Справа № 134/1743/17
Провадження № 22-ц/801/1305/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 рокуСправа № 134/1743/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Огородник В. О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Зарічанського В. Г. в смт Крижопіль, дата складення повного тексту рішення 14 березня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_5 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому висував вимогу визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на належний йому житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке прийняте приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5. 26.09.2016, індексний номер 31574262.

Позов обґрунтовував тим, що 02 вересня 2008 року він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № VIGWGAта в забезпечення виконання зобов`язань в цей же день ним було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано житловий будинок АДРЕСА_1 , який був придбаний за кредитні кошти.

08 липня 2017 року йому стало відомо, що 22 вересня 2016 року о 13 год. 45 хв. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 без його відома було звернено стягнення на майно шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію прав власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на належний йому вищевказаний житловий будинок на підставі договору іпотеки, запис про право власності за № 16587154, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31574262.

Вважає такий перехід права власності незаконним, оскільки будинок було передано в іпотеку в забезпечення споживчого кредиту, наданого у валюті, валюта кредиту був долар США, цей будинок є єдиним його майном, в якому він та його родина постійно проживають, а тому не могло бути звернуто стягнення, оскільки діє закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Окрім того, Банк не попередив його про такий спосіб реалізації предмета іпотеки і він не давав своєї згоди на таке відчуження. Також вказує на те, що реєстрацію права власності за Банком було здійснено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, тоді як майно знаходиться на території Крижопільського району Вінницької області, а тому нотаріус м. Вінниці була не вправі вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо цього майна.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 березня 2019 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке прийняте приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5. 26.09.2016, індексний номер 31574262.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що на час дії Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборонено примусове стягнення на іпотечне майно, придбане за рахунок кредитних коштів. Не зважаючи на іпотечне застереження в договорі, для переходу права власності за іпотеко держателем необхідно, щоб сплив тридцяти денний строк з моменту отримання іпотекодавцем вказаної вимоги. ОСОБА_1 заперечив факт отримання такої вимоги, заперечивши свій підпис в рекомендованому повідомленні про вручення, поштового відправлення (а.с.116 т.1), просив відповідачів надати суду оригінал вказаного повідомлення. Суд витребував у відповідачів оригінал даного документу для призначення почеркознавчої експертизи підпису позивача, однак вимоги суду виконані не були, що унеможливлює призначення та проведення такої експертизи. Крім того в копії рекомендованого повідомлення про вручення, поштового відправлення (а.с.116 Т.1) не вбачається ким саме отримане дане повідомлення, що перешкоджає встановити особу, яка його отримала. Тому суд дійшов висновку, що не було отримано згоди іпотекодавця на відчуження предмета іпотека та з огляду на мораторій перехід права власності до іпотекодержателя є незаконним.

З таким рішенням не погодився відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та 15 квітня 2019 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції зазначив про наявність застереження щодо переходу права власності до іпотекодержателя в договорі іпотеки, однак безпідставно не взяв до уваги наявність поштового повідомлення, яке підтверджує вручення ОСОБА_1 письмової вимоги про погашення заборгованості та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку в разі непогашення заборгованості. Це є позасудовий порядок врегулювання спору, а тому до нього не може бути застосовано положення мораторію.

ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Зубань О. О., подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, основні доводи відзиву аналогічні доводам позовної заяви. За результатами апеляційного розгляду просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник АТ КБ ПРИВАТБАНК» Рой В. Л. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених у ній підстав. Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Зубань О. О. заперечили проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

-02.09.2008 ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № VIGWGA, згідно якого отримав валютні кошти на споживчі цілі (а.с. 13-18, т.1);

-в цей же день в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 . (а.с. 31 - 33, т.1)

- рішенням Крижопільського районного суду від 19.11.2014 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто 340 781 грн заборгованості за кредитним договором (а.с. 23 - 24, т.1);

- 22 вересня 2016 о 13 год. 45 хв. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки було зареєстровано право власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на житловий будинок ОСОБА_1 , номер запису 16587154 (а.с.20, т.1)

- Згідно довідки (виписки з будинкової книги) за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , загальна площа будинку становить 168 кв.м. (а.с.185 т.1).

-інших об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 не зареєстровано (довідка Тульчинського МБТІ на а.с.186 т.1).

Між сторонами виник спір з приводу правомірності звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно за іпотеко держателем.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

7 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Матеріалами справи встановлено, що 25.07.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до ОСОБА_1 з листом-повідомленням № 943 (т.1,а.с.164) зміст якого зводиться до того, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №VIGWGA , умови якого він належним чином не виконує, у зв`язку з чим Банк має намір укласти від свого імені договір купівлі-продажу іпотечного майна шляхом укладення договору купівлі-продажу сторонній особі, якщо протягом 30 днів з дня отримання цього повідомлення ОСОБА_1 не висловить намір придбати предмет іпотеки.

Також того ж числа Банком було направлено на адресу позивача лист №943/1, в якому відповідач вказав, що в разі несплати кредитного боргу в термін до 25.08.2016 року в розмірі 251 710 грн., він змушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на предмет іпотеки.

На підтвердження отримання таких вимог Банку ним було надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 отримав лист Банку 26.07.2016 року (а.с. 166, т.1).

12.09.2018 року від позивача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет встановлення справжності підпису на наданому Банком рекомендованому повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 166, т.1), оскільки він ніякої кореспонденції від банку не отримував.

Суд витребував у відповідача оригінал вказаного рекомендованого повідомлення, однак відповідач вимоги суду не виконав.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини.

Оскільки відповідачем так і не надано оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 отримав лист Банку 26.07.2016 року (а.с. 166, т.1), суд першої інстанції вірно зазначив, що копія такого документу не може підтвердити факт отримання позивачем вимоги Банку і не є доказом належного повідомлення позивача про намір Банку звернути стягнення на предмет іпотеки. Це спростовує доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що Банк у відповідності до умов договору іпотеки направив на адресу ОСОБА_1 попередження про намір набути право власності на предмет іпотеки.

Отже, в даному конкретному випадку фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки відбувся без згоди власника майна.

Судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 разом із своєю сім`єю постійно мешкає у спірному будинку, тобто використовує його як місце свого постійного проживання.

Відповідно до Довідки Тульчинського МБТІ від 12.01.2018 року, спірний будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Городківської сільської ради від 27 березня 2008 року № 76, інше нерухоме майно, яке б перебувало у його власності, не зареєстровано (а.с.186, т.1).

Отже, позивач постійно проживає у спірному будинку, загальна площа якого не перевищує 250 кв. м, іншого нерухомого майна у власності позивача немає, згоди на відчуження спірного майна він не надавав.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про задоволення позову є вірним, оскільки перехід права власності до Банку щодо майна, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземні валюті, відбувся всупереч положенням Закону № 1304-VII без згоди власника такого майна.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду без змін (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі повного та всебічного дослідження доказів по справі (ст. 375 ЦПК України).

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 367, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення, рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. В. Ковальчук

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуюча суддя Т. М. Шемета