Справа № 2-638/11
Провадження №2-зз/523/123/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2019 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кисельов В.К. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства „Марфінбанк до закритого акціонерного товариства „Сканінтертранс, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду міста Одеси знаходилась цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства „Марфінбанк до закритого акціонерного товариства „Сканінтертранс, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 звернулася до суду з письмовою заявою про скасування заходів забезпечення позову, просить суд Скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року по справі № 2-638/11, а саме, скасувати заходи забезпечення позову, зняти арешт та заборону з приміщень і площі 304/1000 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серії НОМЕР_2 , виданого 27 червня 1997 р., Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, місце мешкання та реєстрації: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 27386 від 22.05.2000 року.

Свою заяву обґрунтувала тим, 21 лютого 2018 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ДП «Центр обслуговування громадян» відмовив ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності 202/1000 частки на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було виявлено арешт на 304/1000 частини вказаної квартири, власником якої є ОСОБА_2 , відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 39798268 від 21 лютого 2018 року.

В подальшому було з`ясовано, що Суворовським районним судом м. Одеси розглядалась цивільна справа за № 2-638/11 за позовом ПАТ «Марфінбанк» до ЗАТ «Сканінтертранс», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

20 квітня 2011 року ухвалою суду по справі було накладено арешт на 304/1000 частини квартири АДРЕСА_2 які належать ОСОБА_2 .

Однак, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 27386 від 22.05.2000 року придбала у ОСОБА_3 202/1000 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що відмова державного реєстратора у державній реєстрації прав власності на 202/1000 частки на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 які належать ОСОБА_1 обґрунтовувалась наявністю заборони відчуження на 304/1000 частини квартири АДРЕСА_3 і належать ОСОБА_2 , виникла необхідність звернутись до суду з заявою про скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року по справі № 2-638/11, а саме, з приміщень і площі складається 304/1000 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у відкритті провадження за даною заявою слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства „Марфінбанк до закритого акціонерного товариства „Сканінтертранс, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 20 квітня 2011 року ухвалою суду по справі було накладено арешт на 304/1000 частини квартири АДРЕСА_2 які належать ОСОБА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не є стороною у справі та не приймає участь в розгляді справи за позовною заявою публічного акціонерного товариства „Марфінбанк до закритого акціонерного товариства „Сканінтертранс, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відносно ОСОБА_1 не застосовувалися заходи забезпечення позову, а тому вона позбавлена права звертатися до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову у зазначеній цивільній справі.

Відповідно до п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно абзц.2 Постанови, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання (абц. 5 вищевказаної Постанови).

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені ст.158 ЦПК України, зокрема суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи..

Як роз`яснено п. 9 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016р., заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

У зв`язку з вищевикладеним та тим, що ОСОБА_1 не була стороною по справі, то їй слід звернутися до суду не з заявою про зняття арешту, а з позовною заявою, яка буде оформлена згідно чинного законодавства з додержанням вимог статей 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.1, ч.1, ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства „Марфінбанк до закритого акціонерного товариства „Сканінтертранс, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 про право звернення з позовом про зняття арешту в загальному порядку.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: