Справа № 137/1233/18
Провадження № 22-ц/801/2365/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 рокуСправа № 137/1233/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий: Копаничук С.Г.,

Суддів: Рибчинського В.П., Голоти Л.О.

розглянувши питання щодо проведення необхідних підготовчих дій та призначення до розгляду в апеляційній інстанції апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18.09.2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом. Зазначив, що 01.05.2018 року о 13:48 год. на 346 км. автодороги М-12 Стрий-Знам`янка, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила п. 10.1 ПДР України, допустила зіткнення з належним йому автомобілем ВАЗ 2113, д.н.з. НОМЕР_2 , чим заподіяла йому матеріальну шкоду у розмірі 12469,38 грн. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.05.2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Посилаючись на вказане, просив стягнути з відповідача зазначену матеріальну шкоду, 704,8 грн. витрат зі сплати судового збору та 1100 грн. понесених ним витрат з проведення оцінки вартості матеріального збитку експертом.

Рішенням Літинського районноґо суду Вінницької області від 18.09.2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 12 469 грн. та 704,80 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вказала, що суд не надав належної правової оцінки доказам її звернення у відповідності до п. 33.1.4. ч. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до власного страховика, зокрема, повідомленню про ДТП від 02.05.2018 року з відміткою про його прийняття представником товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінант») Худою С.П. та акту прийому-передачі документів від 02.05.2018 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам не відповідає.

Відносини у сфері страхування регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законами України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 33.1.4. ч. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п. 37.1.4. ч. 37. 1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.05.2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за те, що 01.05.2018 року о 13 год. 48 хв. на 346 км. автодороги М12 ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи розворот, в порушення п. 10.1 ПДР України, не надала переваги в русі транспортному засобу «ВАЗ 21113», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у попутному напрямку, внаслідок чого допустила зіткнення з вказаним автомобілем. Згідно висновку звіту за № 06/18-М095, вартість (збитків), завданих ОСОБА_2 в результаті пошкодження транспортного засобу «ВАЗ 21113», станом на дату оцінки, становила 12469,38 грн. (включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування). Позивач вживав заходів для повідомлення відповідача ОСОБА_1 про необхідність прибути для участі у технічному огляді пошкодженого транспортного засобу.

Задовольняючи частково вимоги позивача про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не повідомила свого страховика СК «Домінанта» про настання страхового випадку у відповідності до вимог п. 33.1.4. ч. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок чого у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, а тому відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди має здійснюватися заподіювачем ОСОБА_1 .

З таким висновком погодитись не можна, оскільки суд невірно оцінив докази та з`ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено колегією суддів, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3727768, автомобіль ОСОБА_3 , станом на 01.05.2018 року - момент ДТП, був застрахований в ТДВ «СТ «Домінант».

Згідно копії повідомлення Страхувальника про ДТП №б/н від 02.05.2018 року (а.с. 87-89), ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «СТ «Домінант» не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, додавши до нього схему ДТП. Зазначене повідомлення прийнято представником Славутського відділення Хмельницької дирекції ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» Худою С.П., про що свідчить її підпис у вказаному повідомленні.

Відповідно до акту прийому-передачі документів від 02.05.2018 року (а.с.129), ОСОБА_1 передала, а начальник Славутського відділення Хмельницької дирекції ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» Худа ОСОБА_4 отримала документи по ДТП, що відбулось 01.05.2018 року, зокрема, повідомлення про ДТП, копії полісу ОСЦПВ, копії водійського посвідчення, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копії паспорта.

Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року № 14-176цс18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, коли згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17, розглядаючи позовні вимоги, заявлені до винної у настанні страхового випадку фізичної особи, про стягнення з неї такої суми виплаченого потерпілому його страховиком страхового відшкодування, яка перевищує обов`язковий ліміт відповідальності страховика особи, винної у настанні страхового випадку, суд з`ясовує у цієї особи, чи має вона укладений договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності на суму, що перевищує ліміт відповідальності її страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У разі встановлення факту наявності такого договору суд згідно з вимогами статей 51 і 53 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, залучає страховика за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним з особою, винною у настанні страхового випадку, співвідповідачем або третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача та вирішує спір за правилами того судочинства, в якому було розпочате провадження.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Однак, матеріали справи не містять відмови страховика у проведенні страхової виплати.

Суд належним чином не з`ясував ці обставини справи, не надав належної правової оцінки наявному у справі повідомленню страхувальника про ДТП №б/н від 02.05.2018 року та не дослідив належним чином акт прийому-передачі документів від 02.05.2018 року, про передачу ОСОБА_1 та отримання страховиком документів по ДТП, що відбулось 01.05.2018 року. Окрім того, встановивши неналежне звернення позивача до страховика, суд, в порушення вимог статей 51 і 53 ЦПК України, не залучив до участі у справі ТДВ «СТ «Домінанта» в якості третьої особи, невірно оцінив докази щодо відсутності факту належного повідомлення відповідачкою страхової компанії про страховий випадок і постановив рішення, яким стягнув заподіяну шкоду з ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди з ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю доказів саме отримання страховиком повідомлення страхувальника про ДТП, без залучення ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» до участі у справі як страховика відповідача, без з`ясування питання про наявність відмови страхової компанії від проведення страхового відшкодування, не дослідження питання про відшкодування заподіяної шкоди за рахунок страховика, є передчасним та необґрунтованим.

Відтак, звернення ОСОБА_2 з позовом про відшкодування матеріальної шкоди безпосередньо до ОСОБА_1 не базується на нормах діючого законодавства та суперечать практиці, сформованій Верховним Судом у подібних правовідносинах, оскільки покладення обов`язку з відшкодування у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому потерпілий має право на задоволення своїх вимог шляхом пред`явлення позову до страховика, який несе відповідальність за виконання умов укладеного зі страхувальником договору.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, судовий збір, понесений скаржником, підлягає стягненню з ОСОБА_2 в розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18.09.2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1057,20 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Липовецьким РВУ МВС України Вінницькій області 27.06.1995 р., ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.05.2010 р., ІПН НОМЕР_6 .

Головуючий суддя С.Г. Копаничук

Судді В.П. Рибчинський

Л.О. Голота