Дата документу 19.09.2019
Справа № 334/6162/18
Провадження № 2/334/940/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпня 2018 року позивач ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить стягнути солідарно на його користь з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року у розмірі 90280,82 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 08.06.2018 року складає 2362800 грн. 64 коп., та по сплаті пені за порушення строків та повноти сплати кредиту та відсотків у розмірі 509924 грн. 54 коп., а також судові витрати у розмірі 43090 грн. 88 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.09.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 130000 доларів США 00 центів, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, зі сплатою 15,9% річних, строком до 21.09.2018 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань між позичальником та банком було укладено договір іпотеки № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року, який було зареєстровано за номером №5800 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Гармашовим Г.М. Предметом іпотеки виступило нерухоме майно, а саме нежиле приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Того ж дня, задля забезпечення повернення коштів, між ОСОБА_3 та банком укладено договір поруки, за яким відповідач поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, передбачених кредитним договором № 18/2008/07/0361/ЮМК.

У зв`язку з невиконанням відповідачів свого обов`язку по поверненню кредиту та відсотків, станом на 08.06.2018 року утворилась заборгованість по кредитному договору, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 67558,86 доларів США та заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 22721,96 доларів США, що становить в загальному розмірі 90280,82 доларів США, яка в еквіваленті за курсом НБУ станом на 08.06.2018 року складає 2362800,64 грн., та по сплаті пені за порушення строків та повноти сплати кредиту та відсотків у розмірі 509924,54 грн., на підставі чого позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

26 жовтня 2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , виходячи з наступного. Відповідач повідомив, зо жодних вимог від кредитора до поручителя матеріали позовної заяви не містить, поручитель жодних вимог кредитора не отримував. Крім того зазначив, що Графік повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід`ємною частиною вказаного договору, позивачем надано не було. Відповідач вказує, що ОСОБА_2 щомісячно сплачувалось 2186,00 доларів США до січня 2015 року, проте надалі тіло кредиту не погашалось, а отримані платежі, які щомісячно надходять з квітня 2015 року, не перевищують нарахованих за відповідний місяць відсотків, що свідчить про виконання зобов`язань позичальником не у повному обсязі, а отже саме з лютого 2015 року у позивача виникло право на пред`явлення вимоги до поручителя про виконання зобов`язання за позичальника, й на теперішній час строк для пред`явлення такої вимоги сплив у серпня 2015 року. Водночас, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, відповідач просить стягнути з позивача понесені судові витрати на правничу допомогу, надавши попередній розрахунок витрат.

У листопаді 2018 року позивачем надана відповідь на відзив, відповідно до якого останній вважає відзив необґрунтованим у зв`язку з наступним. Позивач зазначив, що твердження відповідача про відсутність відправленої вимоги є хибним, на підтвердження чого надав копію вимоги від 11.06.2018 року, зазначивши, що строк дії договору поруки визначений до 21 вересня 2018 року, а позовна заява отримана судом 22 серпня 2018 року, а отже позов поданий до суду до закінчення дії договору поруки. Крім того, вважає попередній розрахунок судових витрат на професійну правову допомогу значно завищеним.

17 січня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про заміну позивача, яка обґрунтована тим, що 09.01.2019 року, між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладі фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Надра» Стрюковою І.О. та заявницею було укладено договір відступлення права вимоги № 18/2008/07/0361/ЮМК за кредитним договором, відповідно до якого ОСОБА_1 набула всіх прав кредитора за кредитним договором № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року та іпотечним договором, яким змінено іпотекодержателя у договорі іпотеки від 23.9.2008 року, згідно якого передано в іпотеку нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 приміщення АДРЕСА_3 . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П.

17 квітня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя замінено позивача у цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладі фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на його правонаступника ОСОБА_1 .

06 лютого 2019 року позивачем уточнено позовні вимоги, в результаті чого ОСОБА_1 просить зменшити розмір позовних вимог до 100000,00 грн., які складаються з пені, розрахованої за прострочення сплати кредиту та відсотків.

17 квітня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя прийнято до провадження уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу їхньої реєстрації, причини неявки суду не повідомили, з заявою про розгляд справи у їхню відсутність до суду не зверталися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

23 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 18/2008/07/0361/ЮМК, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 130000 доларів США на споживчі потреби в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, строком до 21.09.2018 року зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 15,9% річних, що обчислюються виходячи з 365 днів у році.

В забезпечення зобов`язань по цьому Договору, які полягають у поверненні кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також у відшкодуванні збитків в зв`язку з порушенням цього договору, позичальник передав у заставу нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується п. 3.1. Договору.

На підставі цього між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. та зареєстровано в реєстрі № 5800.

Також виконання зобов`язань позичальником забезпечено договором поруки від 23 вересня 2008 року, складеною між банком та ОСОБА_3 , який зобов`язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що витікають з цього договору (п. 1.1. Договору поруки). Договором встановлено, що позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники (п. 1.2 Договору поруки).

Позичальник зобов`язаний сплачувати необхідні платежі у порядку, визначених у п.п. 4.1 4.1.4 договору, та у випадку порушення виконання зобов`язань, сплатити банку штрафні санкції, визначені у цьому договорі (п.п. 9.1-9.3). Повернення кредиту та сплата відстоків здійснюється з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

У разі прострочення позичальником виконання зобов`язання у відношенні повернення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення (п. 4.1.3.). А у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. (п.9.1). Вказане передбачено й у п. 9.2. Договору щодо порушень строків повернення кредиту.

У разі порушення позичальником вимог п.п. 4..1.1 4.1.3. цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 5 відсотків від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення. (п. 9.3).

23 вересня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року, за яким сторони домовились доповнити розділ кредитного договору п. 9.4., відповідно до якого у разі порушення позичальником умов кредитного договору, за яке встановлено відповідальність позичальника у вигляді пені та штрафу, банк має право вимагати від позичальника сплати такої неустойки у встановленому кредитним договором розмірі, а позичальник зобов`язується сплатити неустойку, на яку має право банк у встановленому розмірі, не пізніше 7 банківських днів з дня пред`явлення банком відповідної вимоги.

Відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання, внаслідок чого склалася заборгованість по кредитному договору № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року, яка в загальному розмірі становить 90280,82 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 08.06.2018 року складає 2872725 грн.18 коп.) та по сплаті пені за порушення строків та повноти сплати кредиту та відсотків 509924,54 грн., сума якої підтверджена розрахунком, що доданий до матеріалів справи.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних oci6 № 113 від 05.06.2015 р. у ПАТ КБ «НАДРА» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних ociб на ліквідацію банку 03.11.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних oci6 рішенням № 2342 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» до 03.06.2020 року включно.

У зв`язку з набуттям ОСОБА_1 прав вимоги до позичальника за кредитним договором № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року та іпотечним договором, від 23.09.2008 року, остання набула статус правонаступника позивача, та скористалась своїм правом зменшити розмір позовних вимог до 100000 грн. відповідно до уточнюючого позову, який суд прийняв до провадження.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525 - 527 ЦК України передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

В порушення вимог закону, ОСОБА_2 в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань, в установленні строки заборговані суми не сплатила, чим спричинила банку збитки.

Щодо заперечення відповідачем ОСОБА_3 позовних вимог та наголошування на перебіг строку позовної давності для подачі позивачем вимог стосовно поручителя, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язань, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, проценти неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України.

Разом з тим, згідно положень ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові Верховного суду України від 17.09.2014 року по справі №6-53цс14, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

За змістом п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку з цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку.

Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судом встановлено, що, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитом, останньою датою сплати відповідачкою кредитного платежу є 28.03.2018 року. Саме з цієї дати починається перебіг позовної давності. Відповідно до графіку погашення суми кредиту, 21.09.2018 року є останнім днем кредитного платежу. Позивач звернувся до суду з позовом 22.08.2018 року, тобто банком не пропущено позовну давність щодо захисту порушених прав та інтересів.

Крім того, 11 червня 2018 року ПАТ «КБ «НАДРА» повідомив ОСОБА_3 щодо наявної заборгованості за кредитним договором № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року, яка станом на 08 червня 2018 року складає 90280,82 доларів США та по сплаті пені за порушення строків та повноти сплати кредиту та відсотків 509924,54 грн. та запропонував достроково виконати боргові зобов`язання в повному обсязі та протягом 7 днів з дати отримання вимоги, що підтверджується наданою позивачем досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року та врученим 20.06.2018 року особисто ОСОБА_3 рекомендованим повідомленням поштове відправлення №006, що спростовує доводи відповідача ОСОБА_3 щодо неотримання ним вимоги банку.

Таким чином, з урахуванням зменшення позивачем своїх позовних вимог до 100000 грн., які складаються з пені, розрахованої за прострочення сплати кредиту та відсотків, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року підлягає стягненню пеня за вказаним кредитним договором у розмірі 100000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову.

06 лютого 2019 року позивачкою заявлено клопотання про повернення судового збору у зв`язку зі зменшенням позовних вимог, що є підставою для повернення судового збору. Виходячи з зазначеного, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вищезазначеного Закону, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Вимогами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір повинен бути сплачений у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762 грн. 00 коп.

Відповідно до розмірів ставок судового збору, встановлених ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір судового збору складається з 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює суми 1762,00 грн., і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Платіжним дорученням № 31920-7 від 07 серпня 2018 року підтверджується сплата ПАТ «КБ «Надра» судового збору за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 43090,88 грн.

Отже, суд дійшов до висновку про доцільність повернення позивачці ОСОБА_1 надлишок сплаченого судового збору у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог у розмірі 41328,88 грн. та стягнення з відповідачів суму судового збору у розмірі 1762,00 грн. користь позивача по справі на підставі п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 253, 256, 258, 267, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 553-554, 559, 610, 611, 612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , пеню за кредитним договором 18/2008/07/0361/ЮМК від 23.09.2008 року у розмірі 100000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , по 881,00 грн. судового збору з кожного.

Управлінню Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Запоріжжя Запорізької області здійснити повернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , суми сплаченого судового збору відповідно до платіжного доручення №31920-7 від 07 серпня 2018 року у розмірі 41328,88 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Гнатюк