Справа № 450/1068/17 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/2430/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
23 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Цяцяка Р.П.,
суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Куцика І.Б.,
адвоката Гнатишака О.В. представника АТ КБ «ПриватБанк»;
адвоката Бобикайла Н.І. представника відповідача ОСОБА_1 М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові питання про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року,
Постановою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року,ухвалене згаданим судом першої інстанції по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (в подальшому «Банк») до ОСОБА_3 про стягнення зі згаданого відповідача на користь Банку 15 823 грн. 30 коп. заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» частково задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 201 (двісті одну) грн. 07 коп. заборгованості за тілом кредиту, отриманого ОСОБА_3 на підставі кредитного договору від 22 липня 2011 року, укладеного у вигляді Анкети-заяви, підписаної згаданими сторонами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 135-142).

Підпунктом «в» пункту 4 частини 1 ст. 382 ЦПК України встановлено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В той же час, Львівським апеляційним судом при ухваленні постанови від 26 листопада 2019 року питання розподілу судових витрат вирішеним не було.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, а також перевіривши матеріали справи в межах вирішення питання про судові витрати, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137);

- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (частини 1, 2 та 8 статті 141).

За подачу позову Банком сплачено 1 600 грн. судового збору (а.с. 1).

1 600 грн. х 150 % становить 2 400 грн., однак за подачу апеляційної скарги відповідачем було сплачено лише 960 грн. судового збору (а.с. 67), а відтак недоплачено 1 440 грн. судового збору.

Судом задоволено 1, 27 % позовних вимог Банку (стягнуто з відповідача 201 грн. 07 коп. з 15 823 грн. 30 коп. заявлених позовних вимог).

Відтак, з відповідача підлягає до стягнення на користь Банку 20 грн. 32 коп. (1,27 % від 1 600 грн. сплаченого судового збору).

1,27 % від 2 400 грн. (які необхідно було сплатити при подачі апеляційної скарги) становить 30 грн. 48 коп.

Відтак, з Банку підлягає до стягнення на користь відповідача (апелянта) 929 грн. 52 коп. сплаченого останнім судового збору при подачі апеляційної скарги, а також 1 440 грн. недоплаченого судового збору в дохід держави.

До суду апеляційної інстанції представником відповідача (апелянта) було подано заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500 грн., а також розрахунок цих витрат та копії квитанцій про їх оплату (а.с. 113-116).

Банк позав до суду письмові Заперечення на вище згадану заяву представника відповідача (апелянта) про стягнення судових витрат з позивача, у якій просить відмовити у задоволенні вимог згаданої заяви. При цьому суть доводів цих Заперечень … зводиться до того, що Договір про надання правничої допомоги від 10.06.2019 року, укладений між відповідачем та адвокатом Бобикайлом Н.І., не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом відповідачу (а.с. 143-145).

Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК).

Відповідачем в обґрунтування вимоги про стягнення з позивача на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу було подано до суду апеляційної інстанції Договір про надання правничої допомоги від 10.06.2019 року (а.с. 61), Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 (а.с. 62), ордер останнього на надання правової допомоги (а.с. 63), заяву про стягнення з позивач на користь відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 113), розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 8 346 грн., згідно якого вартість 1 (однієї) години роботи адвоката становить 0,4 МЗП (мінімальної заробітної плати), тобто - 1 669 грн. 20 коп. (а.с. 114), та копії квитанцій від 18.06.2019 року та від 12.11.2019 року про перерахування відповідачем 5 500 грн. (3 000 грн. + 2 500 грн.) витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 115-116).

Матеріалами справи стверджується, що апеляційну скаргу на оскаржуване рішення було подано до суду саме адвокатом Бобикайло Н.І., який і приймав участь у її розгляді судом апеляційної інстанції.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Дійсно, у самому тексті Договору про надання правничої допомоги від 10.06.2019 року відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі розрахунків/рахунків, актів або інших двосторонніх документів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів констатує, що оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом Бобикайлом Н.І. та його клієнтом, відповідачем ОСОБА_3 , щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи заперечення іншої сторони, суд вважає за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Колегія суддів погоджується з тим, що з урахуванням складності даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), останнім було витрачено на надання послуг відповідачу 5 годин, які зазначені у розрахунку витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 114). Однак, з урахуванням критеріїв складності даної справи та ціни позову, вважає завищеною вартість 1 (однієї) години роботи адвоката у розмірі 1 669 грн. 20 коп. (0,4 мінімальної заробітної плати).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг не була узгоджена між сторонами шляхом внесення відповідних пунктів в умови договору, колегія суддів приходить до висновку про те, що з урахуванням критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу для розрахунку цих витрат слід застосувати вартість 1 (однієї) години роботи адвоката у розмірі 800 грн., а відтак - частково задовольнити заяву представника відповідача про відшкодування цих витрат відповідачу, а саме - у розмірі 4 000 грн. (800 грн./1 год. х 5 год.).

Таким чином, всього до стягнення з Банку на користь відповідача підлягає 4 929 грн. 52 коп. судових витрат, з яких: 929 грн. 52 коп. сплаченого останнім судового збору при подачі апеляційної скарги, а 4 000 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат (у даному випадку Банк), сплатити різницю іншій стороні (у даному випадку відповідачу ОСОБА_3 ). У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

4 929 грн. 52 коп. 20 грн. 32 коп. = 4 909 грн. 20 коп.

Відтак, з урахуванням вище наведеного, до стягнення з Банку на користь відповідача підлягає 4 909 грн. 20 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 367, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, р/р НОМЕР_1 , МФО 305299) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 4 909 грн. 20 коп. судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, р/р НОМЕР_1 , МФО 305299) 1 440 грн. недоплаченого судового збору в дохід держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.