Справа № 346/3019/18
Провадження № 22-ц/4808/641/19
Головуючий у 1 інстанції Веселов В.М.
Суддя-доповідач Мелінишин
У Х В А Л А

08 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Мелінишин Г.П., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду в складі судді Веселова В.М., ухвалене 6 березня 2019 року в м. Коломиї Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 6 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Печеніжинської селищної ради Об'єднаної територіальної громади про зобов'язання внесення запису до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Однак, апеляційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки в порушення вимог п 3 ч.4 ст. 356 ЦПК України до неї не долучено документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - тільки у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідальність за затримку видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові встановлено частиною п'ятою статті 235 КЗпП України, згідно з приписами якої у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк трудової книжки.

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на те, що апелянт звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є помилковими.

Згідно із п.1.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлено в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з даним позовом) розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.п.1,10 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою цих вимог. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Таким чином, особі, яка подала апеляційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 617,20 грн ((704,80+1040,00)*150%).

Вказану суму необхідно оплатити на рахунок 0009; отримувач - УК у м. Івано-Франківську; код отримувача (ЄДРПОУ) -379 522 50; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО) - 899 998; код класифікації доходів бюджету - 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (Державна судова адміністрація); наявність відомчої ознаки «80»; BLKK - AC. При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» слід зазначити: *;101;__________(ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв'язку з релігійними переконаннями, зазначити паспортні дані); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Івано-Франківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа). Оригінал платіжного документа направити в апеляційний суд.

Як передбачено ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 6 березня 2019 року залишити без руху. Надати апелянту термін для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У випадку невиконання у встановлений строк даних вимог апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Мелінишин