ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання /а.с. 1-2/.

Позов обґрунтовував тим, що позивач проживав з відповідачем ОСОБА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні відносини між позивачем та відповідачем не склалися і вони вже довгий час не проживають разом. З 04 лютого 2016 року ОСОБА_3 мешкає разом з батьком. На теперішній час ОСОБА_3 є студенткою другого курсу денного відділення ДВНЗ «Дніпропетровський коледж технологій та дизайну». У звязку з навчанням та через незначний розмір стипендії потребує матеріальної допомоги. А тому позивач просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання ОСОБА_3, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, щомісяця, до закінчення нею навчання.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено /а.с. 39-41/.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2016 року до закінчення нею навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Відповідач звернулась із заявою про перегляд заочного рішення /а.с.62-65/, яку було залишено без задоволення ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року /а.с. 75-76/.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 звернулась із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким у позовних вимогах відмовити у повному обсязі /а.с. 81-84/.

Позивач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 9/.

ОСОБА_3, згідно з довідки вих. № 3391 від 05.09.2016 року, є студенткою 2 курсу ДВНЗ «Дніпропетровський коледж технологій та дизайну» навчається на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2016 року по 28.06.2019 року /а.с.12/.

Відповідно до довідки про склад сім'ї наданої ЖБК №65 «Железнодорожник-3» ОСОБА_3 проживає разом з батьком за адресою м. Дніпро. АДРЕСА_1 /а.с. 11/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що повнолітня донька сторін продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції.

За правилами ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Таким чином, однією з обов'язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на момент ухвалення заочного рішення від 12 травня 2017 року та на момент його оскарження в апеляційній інстанції офіційно не працевлаштована, що підтверджується трудовою книжкою /а.с. 68/.

Крім того, вона є матір'ю-одиначкою, що підтверджується довідкою № 08-06/2/2952 від 11 травня 2018 року, виданою Управлінням соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради /а.с.85/.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Крім того, як вбачається з архівної довідки за № 620/01-04, ОСОБА_3 04.10.1998 року, наказом № 98/с від 02.07.2018 року відрахована з навчального закладу Дніпропетровський коледж технологій та дизайну /а.с. 102/.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не встановив обставини дійсного матеріального стану ОСОБА_1 та безпідставно дійшов висновку, що остання має можливість надавати матеріальну допомогу.

Згідно пункту 2 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_4