Ухвала

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 522/11762/16-ц

провадження № 61-17661св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_9, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року у складі судді: Бойчука А. Ю., та постанову апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2018 року у справі у складі колегії суддів: Черевка П. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про поділ майна.

Позовна заява мотивована тим, що 20 вересня 1996 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райради народних депутатів виконкому Одеської міськради народних депутатів було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 238.

За час проживання у шлюбі подружжям було набуто 19/100 частин будівлі творчої студії, що розташована за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2004 року у справі № 2-2719/2004 року, яким за відповідачем визнано право власності на будівництво творчої майстерні площею 85,8 кв. м. та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2004 року у справі № 2-2719/2004 року, яким визнано за відповідачем право часткової власності на 19/100 частин будівлі цієї творчої студії.

Вказувала, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен співвласник має право на поділ спільного майна. Домовленості про добровільний поділ майна, між позивачем та відповідачем не досягнуто, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Позивач просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, що складається з права власності на 19/100 (дев'ятнадцять сотих) частин будівлі творчої студії, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 11054525, надати ОСОБА_4 у власність 19/200 (дев'ятнадцять двохсотих) частин будівлі творчої студії, а 19/200 (дев'ятнадцять двохсотих) частин на будівлі творчої студії надати у власність ОСОБА_4

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що будівля творчої майстерності за адресою АДРЕСА_1, була набута відповідачем як закінчений будівництвом об'єкт. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірне майно було набуте спільної працею подружжя та те, що воно було придбане під час шлюбу і є об'єктом спільної власності подружжя. Обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аргументи учасників справи

У квітні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_9, в якій просила оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. При цьому посилалася на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу; об'єкт поділу є незавершеним будівництвом; оскільки майно набуте після укладення шлюбу, то є спільною сумісною власністю; суди помилково застосували до відносин, що склались статтю 57 СК України.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 522/11762/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна, призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель