УХВАЛА

номер справи 752/24931/19

провадження номер 2/752/7532/19

27.12.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.вивчивши позовну заяву розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шершун Наталія Костянтинівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждигачук Євдокія Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бахмут Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Павелко Борис Олександрович про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договори купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

29.11.2019 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шершун Наталія Костянтинівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждигачук Євдокія Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бахмут Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Павелко Борис Олександрович про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договори купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вивчивши матеріали позову, надані стороною позивачів докази та клопотання, вважаю, що в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити, а позов визнати неподаним та повернути позивачам за наступних підстав.

Встановлено, що ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2019 року, позов було залишено без руху, в зв`язку з не оплатою позивачами судового збору за всі вимоги немайнового та майнового характеру.

19.12.2019 року до суду на виконання зазначеної ухвали судді надійшла заява позивача ОСОБА_1 разом із оригіналами квитанцій про сплату судового збору за шість вимог немайнового характеру в сумі 4610,40 грн., а також в сумі 4802,50 грн. пропорційно до долі заявлених позовних вимог майнового характеру.

Крім того, 19.12.2019 року від позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору за вимогу майнового характеру про визнання за нею право власності на Ѕ частину квартири, в обґрунтування якої позивачем зазначено, що вона є пенсіонеркою, отримує невелику пенсію, та немає матеріальної можливості сплатити судовий збір, визначений законом.

Разом з тим, слід зазначити про те, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом вказаної норми, відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, передбачено, шо суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплат судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 81,83 ЦПК України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

При розгляді клопотання про звільнення від сплати судового збору, не вбачаю достатніх підстав для його задоволення, в зв`язку з тим, що заявником не доведено підстав, які б поза розумним сумнівом вказували на неможливість його сплати позивачем.

Посилання позивача на складне фінансове становище, яке унеможливлює сплату судового збору у визначеному законом розмірі, не доведено, а інших посилань на не можливість сплати судового збору позивичем не наведено.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що відстрочення або зменшення розміру оплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, та те, що позивачем не надано переконливих доказів, які б підтверджували її складне матеріальне становище, а надані копії паспорта та копія пенсійного посвідчення не є такими, що свідчать про це, вважаю, що в даному випадку підстав для звільнення позивача ОСОБА_2 від сплати судового збору немає, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Крім того, встановлено, що стороною позивачів у встановлений судом строк не було усунуто в повному обсязі недоліки, які зазначені в ухвалі судді від 05.12.2019 року, та не сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру в повному обсязі.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивачів вимоги ухвали судді від 05.12.2019 року виконані не в повному обсязі та стороною позивачів не сплачено судовий збір в повному обсязі за вимоги майнового характеру, які ними пред`явлені в спільному позові, вважаю, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У клопотанні позивача ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шершун Наталія Костянтинівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждигачук Євдокія Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бахмут Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Павелко Борис Олександрович про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договори купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачам, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя Н.П. Чередніченко