Дата документу 10.10.2019
Справа № 334/1439/17
Провадження № 2/334/288/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в якому просив стягнути з останнього вартість спричинених матеріальних збитків у розмірі 8748,52 грн., а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн., сплачений при зверненні з вказаним позовом до суду.

В обґрунтування позову зазначає, що 06.07.2016 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Святого Миколая у м. Запоріжжі, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» д/з НОМЕР_2 , який в результаті ДТП скоїв наїзд на опору №4 повітряної лінії електропередачі ПЛ-0,4 кВ, що належить ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж.

Відповідно до Листа начальника НПУ УПП у м. Запоріжжя ДПП від 01.09.2016 року №2652/41/32/01-2016, що був наданий на запит ПАТ «Запоріжжяобленерго», 06.07.2016 відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення АП2 385886 від 14.07.2016 за ст.124 КУпАП, матеріали справи направлені до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для розгляду по суті.

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя 29.08.2016 року розглянув справу № 336/4308/16-п, в результаті розгляду судом було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення доведена в повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, його поясненнями та матеріалами справи. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави.

Внаслідок скоєної ДТП, опора ПЛ-0,4 кВ від ТП 178 по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 була збита. Витрати Позивача на відновлення вказаної опори ПЛ-0,4 кВ склали 8748,52 грн., що підтверджено Актом виконаних робіт від 07.07.2016 ВЛ-0,4 кВ від ТП-178 Рб-4оп.4 по АДРЕСА_1 ).

Відповідач у добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду не бажає, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з нього суму матеріального збитку 8748,52 грн. та понесені позивачем судові витрати.

Відповідач у 2017 році подав заперечення на позов, в яких просить відмовити ПАТ «Запоріжжяобленерго» в задоволенні позову, оскільки вважає його таким, що поданий незаконно та необґрунтовано. У запереченнях вказує, що ніякої шкоди майну Позивача він не завдавав, оскільки після ДТП пошкоджені автомобілі лише наблизились до електроопори, яка в свою чергу вже була просто нахилена у напрямку дороги, що підтверджується рішенням суду по адміністративній справі № 336/4308/16-п, в якому жодним чином не зазначено інших потерпілих, життю, здоров`ю чи майну яких було спричинене шкоду внаслідок вищезазначеного ДТП. Вказане також підтверджує довідка МВС № 95216239 про ДТП. До того ж, на час ДТП відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність водія «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Автомобільна пожежна-страхова компанія», що підтверджується відповідним полісом страхування ЦПВ № АЕ/5375266, який досі зареєстрований в МТСБУ і рахується у відповідному реєстрі. Крім того, після ДТП, він повідомив вищезазначену страхову компанію про страховий випадок і після винесення рішення суду по адміністративній справі страховик 01.11.2016 року відшкодував потерпілому відповідну матеріальну шкоду, що підтверджується копією платіжного доручення.

З врахуванням вказаного, ОСОБА_1 вважає, що позивачем не доведено, що саме йому було спричинено матеріальну шкоду, оскільки потерпілим у ДТП було визнано водія «Mitsubishi Lancer» д/з НОМЕР_2 , а не ПАТ «Запоріжжяобленерго». Його цивільна відповідальність була застрахована у страховій компанії, а тому відшкодування повинна сплатити саме ця страхова компанія, а не він. До того ж, позивачем не надано належних доказів того, що розмір шкоди саме 8748,52 грн. було спричинено з вини ОСОБА_1 , тобто не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між настанням ДТП з вини ОСОБА_1 та спричиненням матеріальної шкоди ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Крім того, в підтвердження суми матеріальних збитків Позивач надав суду акт виконаних робіт, з якого вбачається, що Позивач фактично замінив залізобетону опору, яка нібито була понівечена відповідачем, а отже він повинен був десь її придбати чи виготовити власноруч, однак жодних документів підтверджуючих факт придбання Позивачем зазначеного майна, яке нібито було замінено, суду надано не було. При початку здійснення ремонтних або відновлюваних робіт на об`єктах електрозабезпечення Позивач повинен був провести експертизу для встановлення розміру спричинених збитків за участю усіх учасників ДТП, але такої експертизи не було зроблено. Таким чином, враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 вважає, що акт виконаних робіт, що наданий Позивачем, є неналежним доказом в розумінні цивільно-процесуального та податкового законодавства, оскільки він складений власноруч та без виклику заінтересованих осіб на права яких цей акт міг и вплинути.

Окрім того, звертає увагу, що відповідно до змісту зазначеного акту виконаних робіт вбачається, що електрична залізобетонна опора фактично була замінена на нову, а тому ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, однак Позивач своїми діями фактично позбавив суд і Відповідача встановити ці обставини оскільки він самовільно вирішив що це майно підлягає заміні.

Отже з усього вищенаведеного вбачається, що в даному випадку Позивачем не доведений жодний факт на який він посилається, а ні причинний зв`язок між ДТП та пошкодженням електроопори, а ні повнота та об`єктивність нарахування матеріальних збитків та не зазначений той факт чому він не звертався до страхувальника транспортного засобу власник якого на їх думку спричинив їм шкоду внаслідок ДТП.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісакова Д.О. На підставі Розпорядження керівника апарата суду № 48 від 24.10.2018 року, Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа була передана на розгляд судді Турбіній Т.Ф.

04.04.2019 року до суду надійшла відповідь на заперечення відповідача від 14.11.2017 року, в яких представник позивача зазначив, що за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 14.02.2018 р. по справі № 754/1 114/15-ц та у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р. по справі № 6- 2808цс15.

З урахуванням викладеного, саме потерпіла особа має право на власний розсуд визначати особу, яка несе відповідальність за завдання шкоди, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

Також ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі ЗМЕМ не погоджується з твердженням Відповідача про те, що Позивач не довів його вини в нанесені майну матеріальних збитків, а саме щодо нанесення збитків з підстави пошкодження електроопори, оскільки постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2016 р. по адміністративній справі № 336/4308/16-п зазначено, що ДТП, що сталася 06.07.2016 р. по вул. Святого Миколая в м. Запоріжжі за участю водія, що керував автомобілем «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_2 та водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_1 та сталася з вини останнього, який у судовому засіданні 29.08.2016 р. вину у вчиненні правопорушення визнав у повному обсязі. Також вина ОСОБА_1 підтверджується рапортом слідчого Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області Петруніна В.О. від 07.07.2016 р.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що розмір збитків по ремонту ушкодженої електроопори є повністю доведеним, оскільки опора ВЛ 0,4 кВ ТП 178 Рб 4 Оп. № 4 по АДРЕСА_1 належить на праві власності ПАТ «Запоріжжяобленерго», що окрім іншого підтверджується рапортом чергового слідчого. Розмір завданих збитків, підтверджується актом виконаних робіт від 07.07.2016 р., в якому перелічені всі види робіт, які вчинялись, а також витрати, які використали для відновлюваних робіт щодо пошкодженої електроопори. Форма складання акту виконаних робіт на той момент була передбачена Наказом ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 21-од від 22.01.2014 р. «Про складання кошторису та акту виконаних робіт, виконаних господарчим способом». Інструкція про порядок складання кошторису та акту виконаних робіт господарчим способом є Додатком № 3 до вищезазначеного Наказу. В складі робіт перераховані основні операції; допоміжні операції, що витікають з характеру і змісту роботи, як правило, не вказуються, але в нормах часу враховані.

В роботах з ремонту і встановлення опор, демонтажу ПЛ, ремонту і заміни проводів додатково враховані необхідні навантажувально-розвантажувальні роботи на місці виконання робіт, а отже, в акті виконаних робіт від 07.07.2016 р. кожному виду робіт присвоєний код, який передбачений Нормами. В Нормах наведені таблиці з кодами та їх розшифровками, де наведені коефіцієнти для розрахунку заробітної плати з урахуванням складу бригад, трудовитрат, машин та механізмів, матеріалів. Ці пункти акту виконаних робіт розраховувалися на підставі локальної документації ПАТ «Запоріжжяобленерго», а саме наказу ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 22.09.2014 р. № 487-од «Про внесення змін до Інструкції про порядок складання кошторису та акта виконаних робіт господарчим способом».

Таким чином, дана форма акту виконаних робіт передбачена локальними нормативними актами ПАТ «Запоріжжяобленерго», як зазначалось вище, а також чинним законодавством України. Акт виконаних робіт складено правильно, з урахуванням всіх вимог норм локальних нормативних актів, а також норм чинного законодавства України, відсутні будь-які порушення та недоліки з боку відповідальних осіб у складенні акту виконаних робіт., а проведення експертизи, як про те зазначає Відповідач, не потрібно, тим більш, що товарознавча експертиза - це дослідження споживчих властивостей товарів за органолептичними, фізико-хімічними та мікробіологічними показниками, їх кількісними характеристиками, яке проводить експерт шляхом проведення дослідження та (або) на підставі інформації, яка міститься на маркуванні товарів або (та) в їх супровідних документах. Оскільки пошкоджена електроопора не є результатом комерційної діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго», то вона не є товаром Товариства, а належить Позивачу на праві приватної власності. У зв`язку із тим, що були нанесені збитки, Позивач має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Дійсно пошкоджена електроопора була замінена на нову електроопору, оскільки пошкоджена електроопора №4 ПЛ 0,4 кВ від ТП 178 рб. 4 Східного РВЕМ ЗМЕМ не підлягала подальшій експлуатації. Роботи по заміні пошкодженої електроопори на нову виконувались згідно із нарядом на виконання робіт Східного РВЕМ ЗМЕМ № 326 від 07.07.2016 р. У паперовому вигляді наряд не зберігся, оскільки строк зберігання таких документів складає 1 місяць. Наряд із зазначенням номеру записаний у диспетчерському журналі Східного РВЕМ ЗМЕМ, копії витягів із журналу додаються.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, належним Відповідачем по справі є ОСОБА_1 , причетність та вина ОСОБА_1 доказана у повному обсязі, про що свідчать постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2016 р., а також рапорт слідчого Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області від 07.07.2016 р., акт виконаних робіт щодо заміни пошкодженої електроопори № 4 на нову електроопору складений правомірно із дотриманням локальних нормативно-правових актів, а також норм чинного законодавства України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно. Відзив на позов не подав, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2016 року (справа № 336/4308/16-п), яка набрала законної сили 09.09.2016 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Згідно вказаної постанови, 06.07.2016 р. по вул. Святого Миколая в м. Запоріжжі гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 308», д. з. НОМЕР_1 , перед зміною напряму руху та перестроюванням не переконався, що це буде безпечно і не становить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, допустив зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. У судовому засіданні 29.08.2016 р. правопорушник ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав у повному обсязі.

Положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Внаслідок скоєної ДТП опора ПЛ-0,4 кВ від ТП 178 по вул АДРЕСА_2 , яка належить ПАТ «Запоріжжяобленерго», була пошкоджена. Витрати Позивача на відновлення вказаної опори ПЛ-0,4 кВ склали 8748,52 грн. Вищевказані обставини підтверджується, долученими до позову Листом начальника НПУ УПП у м. Запоріжжя ДПП від 01.09.22016 року №2652/41/32/01-2016, Актом виконаних робіт від 07.07.2016 ВЛ-0,4 кВ від ТП-1 Рб-4оп. АДРЕСА_3 4 по АДРЕСА_2 , рапортом слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Петруніна В.О., копією Витягу з диспетчерського журналу Східного РВЕМ ЗМЕМ.

Згідно з ч. 1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зроби; або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, основною підставою для відшкодування матеріальних і моральних збитків є вині дії або бездіяльність особи, що її завдала і які виявились наслідком їх спричинення.

Ступінь вини і її обсяги в процесі розгляду справи судом визначаються на підставі наданих сторонами по справі доказів які вивчаються і досліджуються в порядку передбаченому главою V розділу 1 та главами III та VI Розділу 2 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Відповідно до ст.ст. 76,79,80 ЦПК, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1,2 та ч.5 ст.1187 Цивільного Кодексу України: джерело підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Проте, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина 1 статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідач не погодився з позовними вимогами, вказує, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2016 року (справа №336/4308/16-п) не було встановлено, що в результаті ДТП, яка сталась 06.07.2016 року о 17.30 год. по вул. Святого Миколая в м. Запоріжжі за його участю, було пошкоджено елетроопору ПЛ-0,4 кВ від ТП 178.

Відповідач зазначив, що непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Тобто, відповідач вважає, якщо позивачем не пред`явлено вимог до страховика, тому позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Проаналізувавши доводи обох сторін, суд погоджується з твердженням позивача, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом пред`явлення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності підстав передбачених ст. 1194 ІІК України.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 14.02.2018р. по справі №754/1114/15-ц та у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016р. у справі №6-2808цс15.

З урахуванням викладених обставин, можна дійти висновку про те, що саме потерпіла особа має право на власний розсуд визначати, особу, яка несе відповідальність за завдання шкоди, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

Вина ОСОБА_1 у пошкодженні електроопори підтверджується рапортом чергового слідчого, а відтак факт завдання ним збитків позивачу є доведеним.

Розмір збитків, завданих Позивачу, підтверджується актом виконаних робіт від 07.07.2016 р., в якому перелічені всі види робіт, які вчинялись, а також витрати, які використали для відновлюваних робіт щодо пошкодженої електроопори.

Форма складання акту виконаних робіт на той момент була передбачена Наказом ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 21-од від 22.01.2014 р. «Про складання кошторису та акту виконаних робіт, виконаних господарчим способом».

Інструкція про порядок складання кошторису та акту виконаних робіт господарчим способом є Додатком № 3 до вищезазначеного Наказу.

Згідно з п. 1.1 Розділу 1 Інструкції Інструкція про порядок складання кошторисів та актів приймання-здавання виконаних робіт господарчим способом розроблена з метою впорядкування складання кошторисів та актів приймання-здавання виконаних робіт господарчим способом працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго». П. 1.2 цього розділу зазначено, що Інструкція є основним документом, який регламентує порядок складання кошторисів та актів приймання-здавання виконаних робіт на об`єктах основних засобів ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Згідно з Розділом 3 Інструкції акт виконаних робіт - первинний документ, що містить достовірні відомості про господарчі операції та підтверджуючий їх здійснення.

Розділом 5 Інструкції передбачений «Порядок складання акту виконаних робіт». Акт виконаних робіт вважається первинним документом та повинен бути складений у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Первинний документ повинний мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення (П ОСОБА_3 Б., підпис).

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Акт виконаних робіт складається з декількох розділів:

1. Витрат на заробітну плату щодо наведених видів робіт у акті виконаних робіт. Подібні витрати передбачені Наказом Міністерства палива та енергетики України № 265 від 01.07.2010 р. «Про затвердження та введення в дію нормативних документів «Норми часу на ремонт і технічне обслуговування електричних мереж» (СОУ 40.1-4:2010) (надалі - Норми) (пункти 1, 2, З акту виконаних робіт).

П. 1.1 Розділу 1 Норм визначено, що цей нормативний документ «Норми часу на ремонт і технічне обслуговування електричних мереж. Повітряні лінії напругою 0,4-20 кВ, трансформаторні підстанції напругою 6-20/0,4 кВ, розподільні пункти напругою 6-20 кВ» встановлює основні витрати ремонтного персоналу, матеріалів, спеціальних машин та механізмів під час виконання робіт з капітального ремонту і технічного обслуговування повітряних ліній напругою 0,4-20 кВ, трансформаторних підстанцій напругою 6-20/0,4 кВ, розподільних пунктів напругою 6-20 кВ.

П. 1.3 зазначеного вище розділу передбачено, що норми часу застосовують для:

нормування праці працівників, зайнятих капітальним ремонтом і технічним обслуговуванням повітряних ліній напругою 0,4-20кВ, трансформаторних підстанцій напругою 6-20/0,4 кВ, розподільних пунктів напругою 6-20 кВ; обліку трудових витрат; розрахунку трудомісткості робіт; планування чисельності ремонтно-експлуатаційного персоналу; складання кошторисно-фінансової документації на капітальний ремонт і технічне обслуговування повітряних ліній напругою 0,4-20 кВ, трансформаторних підстанцій напругою 6-20/0,4 кВ, розподільних пунктів напругою 6-20 кВ згідно з ГНД 24.05.102 «Правила визначення вартості ремонту і технічного обслуговування електричних мереж».

У Розділі 5 Норм говориться про те, що в основу розробки збірника норм часу на капітальний ремонт і технічне обслуговування повітряних ліній напругою 0,4-20 кВ, трансформаторних підстанцій напругою 6-20/0,4 кВ, розподільних пунктів напругою 6-20 кВ покладено: технічні розрахунки; технічні характеристики обладнання, механізмів, інструменту, пристроїв; результати постійного моніторингу нормативного документа в експлуатації; матеріали аналізу організації праці.

Норми часу на виконання капітального ремонту встановлені на бригаду і виражені в людино- годинах, витрати на роботу спеціальних машин і механізмів виражені в машино-годинах.

Крім основних робіт, нормами враховано час на: підготовку і підтримування в порядку робочого місця; отримання завдання, матеріалів, інструменту та повернення їх після закінчення роботи; перевірку відсутності напруги на вимкненій лінії; встановлення і знімання переносних заземлень; спорудження огорожі робочого місця згідно з вимогами техніки безпеки; переміщення матеріалів у межах робочої зони до 20 м.; відпочинок і особисті потреби.

В складі робіт перераховані основні операції; допоміжні операції, що витікають з характеру і змісту роботи, як правило, не вказуються, але в нормах часу враховані.

В роботах з ремонту і встановлення опор, демонтажу ПЛ, ремонту і заміни проводів додатково враховані необхідні навантажувально-розвантажувальні роботи на місці виконання робіт.

Отже, в Акті виконаних робіт від 07.07.2016 р., наданому представником позивача, кожному виду робіт було присвоєно відповідний код, який передбачений Нормами, що наведені в таблиці з кодами та їх розшифровками, де наведені коефіцієнти для розрахунку заробітної плати з урахуванням складу бригад, трудовитрат, машин та механізмів, матеріалів.

Пункти 5, 6 акту виконаних робіт містять витрати щодо транспорту, який використовувався при здійсненні робіт щодо поновлення пошкодженої електроопори. Ці пункти акту виконаних робіт розраховувалися на підставі локальної документації ПАТ «Запоріжжяобленерго», а саме наказу ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 22.09.2014 р. № 487-од «Про внесення змін до Інструкції про порядок складання кошторису та акта виконаних робіт господарчим способом».

У п. 5 «Порядок складання акту виконаних робіт» вищенаведеної Інструкції передбачені наступні позиції щодо розрахунку витрат на транспорт, а саме: заробітна плата робітників-ремонтників; заробітна плата водіїв спеціальних машин та механізмів; робота машини, а саме експлуатації машин та механізмів; витрати на експлуатацію машини; витрати на заробітну плату водія; витрати на зарплату бригади робітників-ремонтників.

П. 7 акту виконаних робіт передбачає перелік матеріалів, які були використані на поновлення пошкодженої електроопори.

П. 8 акту виконаних робіт містить загальновиробничі витрати. Загальновиробничі витрати передбачені Галузевим нормативним документом «Правила визначення вартості ремонту і технічного обслуговування електричних мереж», затверджені Наказом Міністерства палива та енергетики України від 22.12.2003 р. № 770 із змінами від 16.07.2008 р.

Загальновиробничі витрати - це сума коштів на відшкодування витрат з ремонту обладнання, пов`язаних зі створенням загальних умов виконання ремонтних робіт, їх організацією, управлінням і обслуговуванням, які включаються до виробничої собівартості виконаних робіт.

Порядок визначення загальновиробничих витрат: кошти на заробітну плату працівників (начальники дільниць, майстри та ін.); Відрахування на соціальні заходи згідно із законодавством - до Пенсійного фонду України та ін.; решта статей загальновиробничих витрат.

П. 9 акту виконаних робіт містить адміністративні витрати, які також передбачені вищезазначеними Правилами, згідно з якими адміністративні витрати - це загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством.

П. 10 «Прибуток». Також передбачено вищезазначеними Правилами. Прибуток - це кошти, що враховують економічно обґрунтовану величину прибутку від виконання ремонтних робіт. Розмір прибутку залежить від виду ремонтних робіт, технічної і технологічної складності проведення робіт, термінів їх виконання, джерел фінансування тощо.

Таким чином, дана форма акту виконаних робіт була передбачена локальними нормативними актами ПАТ «Запоріжжяобленерго», як зазначалось вище, а також чинним законодавством України. Акт виконаних робіт складено правильно, з урахуванням всіх вимог норм локальних нормативних актів, а також норм чинного законодавства України, відсутні будь-які порушення та недоліки з боку відповідальних осіб у складенні акту виконаних робіт.

У позову зазначено та не спростовано відповідачем, що пошкоджена електроопора була замінена на нову, оскільки пошкоджена електроопора №4 ПЛ 0,4 кВ від ТП 178 рб. 4 Східного РВЕМ ЗМЕМ не підлягала подальшій експлуатації. Роботи по заміні пошкодженої електроопори на нову виконувались згідно із нарядом на виконання робіт Східного РВЕМ ЗМЕМ № 326 від 07.07.2016 р.

Вищевказаний Наряд із зазначенням номеру записаний у диспетчерському журналі Східного РВЕМ ЗМЕМ, копія якого долучена до матеріалів справи.

У Наряді зазначено; номер дозволу, об`єкт, який необхідно обстежити (в нашому випадку, це пошкоджена електроопора № 4), зміст робіт, який необхідно зробити щодо цієї пошкодженої електроопори, а саме її заміна на іншу електроопору, час, з якого дозволяється виконувати роботи, зазначена дата, зазначений проміжок часу, в якому проводились роботи, зазначені прізвища осіб, які допускають до роботи, а також які виконують ці роботи, зазначена причина проведення робіт (аварія).

Таким чином, на підставі вищевикладеного, належним Відповідачем по справі є ОСОБА_1 , причетність та вина якого доведена у повному обсязі, про що свідчать постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2016 р., а також рапорт слідчого Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області від 07.07.2016 р., акт виконаних робіт щодо заміни пошкодженої електроопори № 4 на нову електроопору складений правомірно із дотриманням локальних нормативно-правових актів, а також норм чинного законодавства України.

Позов ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі ЗМЕМ є обґрунтованим, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.2. ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вислухавши пояснення учасників процесу та вивчивши надані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не надано належних доказів відсутності його вини у спричиненні матеріальної шкоди ПАТ «Запоріжжяобленерго» у вигляді пошкодження електроопори ПЛ-0,4 кВ від ТП 178. На відміну від позивача, яким в обґрунтування своїх позовних вимог було надано достатньо належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035 м. Запоріжжя вул.. Волгоградська,25, , рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Метабанк», МФО 313582) матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8748,52 грн. (вісім тисяч сімсот сорок вісім гривень 52 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035 м. Запоріжжя вул.. Волгоградська,25, , рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Метабанк», МФО 313582) сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складення повного судового рішення 21.10.2019.

Суддя: Турбіна Т. Ф.