Справа: 431/5414/18
Провадження: 2/431/73/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

07 лютого 2019 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

Представника позивача: ОСОБА_2,

Представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Старобільської районної державної адміністрації в особі Управління соціального захисту населення про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач посилається на те, що 15.07.2017 року у віці 62 років помер її рідний брат ОСОБА_5, який за життя був інвалідом 1 групи з дитинства. Як інвалід 1 групи з дитинства він отримував соціальну допомогу до липня 2014 року, після чого виплати ОСОБА_5 були припинені у звязку з припиненням здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. До моменту настання смерті ОСОБА_5 у липні 2017 року позивачка проживала разом з ним, опікувалася ОСОБА_5 у м. Краснодон по вул. Земнухова, 132. За життя ОСОБА_5 з тимчасово окупованої території не виїжджав, тимчасово переміщеною особою не був, на обліку в УПСЗН за межами окупованої території не перебував. Після смерті ОСОБА_5, позивач виїхала з тимчасово окупованої території й набула статусу внутрішньо переміщеної особи з місцем тимчасового проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки вона являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті її рідного брата ОСОБА_5, то просить визнати за ній право власності в порядку спадкування 2 черги за законом на спадкове майно у вигляді недоотриманої спадкодавцем ОСОБА_5 соціальної допомоги у вигляді грошових сум, як інваліду 1 групи з дитинства, що мали бути нарахованими з липня 2014 року по день смерті спадкодавця: 15.07.2017 року. Позивачка також просить зобовязати відповідача нарахувати соціальну допомогу померлому ОСОБА_5 за період з липня 2014 року по 15.07.2017 року, як інваліду 1 групи з дитинства й виплатити їх позивачці.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, уточнив позов в частині суми, що є спадковим майном й такою, яку необхідно нарахувати відповідачу й сплатити позивачці. Ця сума складає 67 392,50 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Обґрунтовуючи свої доводи вказав, що державна соціальна допомога надається за заявою особи та виплачується за місцем проживання. В разі зміни місця проживання особи, виплати продовжуються відповідною місцевою державною адміністрацією за новим місцем мешкання. Посилаючись на Порядок надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (п. 6.4), відповідач вказує, що призначені суми державної допомоги з надбавкою на догляд, які належали інваліду з дитинства і залишились недоодержаними в звязку зі смертю, не включаються до складу спадщини й виплачуються членам сімї або родичам, які проживали разом з інвалідом з дитинства на день його смерті, за повний місяць в якому настала смерть інваліда з дитинства, незалежно від дати його смерті. Такі суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті інваліда з дитинства.

Суд, зясував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог за слідуючих підстав:

Взаємовідносини між сторонами регулюються нормами ст. 1227 ЦК України, Законом України № 2109-111 від 16.11.2000 року «Про державну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам».

За ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд вважає доведеним, що сума недоотриманої державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства ОСОБА_5 в сумі 67 392,50 грн. є спадковою масою, право власності на яку повинно бути визнане за позивачкою ОСОБА_4 за слідуючих підстав:

Згідно до свідоцтва про смерть (а.с. 13) ОСОБА_6 помер у м. Каснодон Луганської області 15.07.2017 року.

За посвідченням (а.с. 21) ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства 1 групи. Посвідчення видане на термін з 01.01.2007 року до 31.12.2054 року.

Заявниця ОСОБА_4 є рідною сестрою померлому ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_7 (а.с. 14) й ОСОБА_6 (а.с. 15), свідоцтвом про шлюб ОСОБА_4 (а.с. 16).

Факт сумісного проживання ОСОБА_4 й ОСОБА_5 підтверджено копією домової книги (а.с. 17-18), за якою позивачка та ОСОБА_5 проживали та були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, за ст. 1261 ЦК України, у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив,та батьки.

За ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.

В суді не доведено, що існує заповіт, або спадкоємці першої черги за законом.

Проте, в суді встановлено, що ОСОБА_4 є рідною сестрою померлого ОСОБА_5 й спадкоємицею за законом 2 черги.

Обсяг спадкового майна визначений у відповіді міністерства Соціальної політики України (а.с. 37-38) від 14.01.2019 року, з якої вбачається, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства 1 групи призначається у розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (949 грн. у 2014 році відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік») та з надбавкою за догляд в розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Індексацію державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства 1 групи не передбачено.

Згідно з вищенаведеного листа, соціальна допомога ОСОБА_5 не нараховувалась та не сплачувалась з липня 2014 року. Таким чином, розмір допомоги слід розраховувати з липня 2014 року й до липня 2017 року:

За період з липня 2014 року по січень 2016 року = 17 місяців х (949 грн. + 75% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність 1660,75 грн.) = 28 232,75 грн.;

За період з січня 2016 року по 01.05.2016 року = 4 місяці х (1074 грн. + 75% = 1879,50 грн.) = 7 518 грн.;

За період з 01.05.2016 по 01.12.2016 року = 7 місяців х (1130 грн. + 75% = 1977,50) = 13 842,50 грн.;

За період з 01.12.2016 року по 01.05.2017 року = 5 місяців х (1247 + 75% = 2182,25 грн.) = 10911,25 грн.;

За період з 01.05.2017 по липень 2017 року = 3 місяці х (1312грн. + 75% = 2296 грн.) = 6 888 грн.

Всього недоотриманої за 36 місяців 67 392,50 грн.

Таким чином, обсяг спадкової маси згідно розрахунку складає 67 392,50 грн. й недоотримана державна соціальна допомога ОСОБА_5 за ст. 1227 ЦК України є спадковим майном, право власності на яке необхідно встановити за ОСОБА_4, як за спадкоємицею 2 черги за законом, на підставі ст. 1262 ЦК України.

Суд вважає доводи позивачки про необхідність зобовязання відповідача до нарахування й сплати недоотриманої ОСОБА_5 соціальної допомоги необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають за слідуючих підстав:

За ст. 9 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» державна соціальна допомога призначається місцевою державною адміністрацією.

Безпосереднє призначення, нарахування державної соціальної допомоги здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих комітетів органів міських, районних у містах (в разі їх утворення) рід відповідно до Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом міністерства соціальної політики України, міністерства фінансів України, міністерства охорони здоровя України 30.04.2002 № 226/293/169, зареєстрованого Мінюстом 31.05.2002 року за № 466/6754 (із змінами).

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2002 року № 256, визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в тому числі й щодо виплати громадянам державної соціальної допомоги на центральному рівні є міністерство фінансів України, а на місцевому рівні - управління соціального захисту населення.

На підставі Постанови Правління Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06.08.2014 року № 466, починаючи з 24.07.2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи на території Донецької та Луганської областей та призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

З серпня 2014 року в Краснодонському районі Луганської області припинено виплату державної соціальної допомоги громадянам.

За ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 10, ч. 3 ст. 14 Закону України № 2109-111 від 16.11.2000 року «Про державну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам» заява про призначення державної соціальної допомоги подається інвалідом з дитинства до УСЗН за місцем проживання й виплачується саме за місцем проживання. В разі зміни місця проживання дитини-інваліда виплати продовжуються відповідною місцевою державною адміністрацією за новим місцем проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 проживав й отримував соціальну допомогу, як інвалід з дитинства в м. Краснодоні Луганської області. На день останньої виплати (липень 2014 року) вона складала 1660,75 грн. за цей місць.

За життя, ОСОБА_5 не покидав тимчасово непідконтрольну України територію й помер у м. Краснодоні Луганської області 15.07.2017 року. В Управлінні соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області він не став на облік й соціальна допомога йому відповідачем не нараховувалась з цієї причини.

Позивачка ОСОБА_4, як спадкоємиця, отримала статус тимчасово переміщеної особи 15.03.2018 року, про що свідчить довідка (а.с. 12).

Отримати суму соціальної допомоги, яка не була нарахована й не сплачена ОСОБА_5 в порядку ст. 1227 ЦК України позивачка була позбавлена можливості, оскільки за отриманням цієї суми своєчасно (6 місяців після смерті ОСОБА_5Е.) до відповідача не звернулась, не довела свої родинні відносини із ОСОБА_5Е й через те, що той взагалі не перебував на обліку в УСЗН Старобільської районної державної адміністрації.

Виходячи з цього, відповідачем 04.07.2018 року обґрунтовано відмовлено позивачці в нарахуванні й сплаті соціальних виплат, що належали ОСОБА_5

У суду немає підстав вважати, що відповідач при відмові позивачці сплатити недоотримані спадкодавцем суми соціальної допомоги діяв неправомірно й немає підстав до зобовязання відповідача вчинити такі дії.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки вирішення спору не зобовязує відповідача до будь-яких дій й не встановлює його причетності до виникнення спору.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1227, 1262 ЦК України, Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» ч. 1 ст. 8; ч. 1 ст. 10, ч 3 ст. 14; Постановою № 466 від 06.08.2014 року Правління Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Старобільської районної державної адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Луганській області про визнання права власності й зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 (і.н. НОМЕР_1), як спадкоємиці 2 черги за законом, право власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої державної соціальної допомоги з надбавкою за догляд, як інваліду з дитинства 1 групи ОСОБА_6 в розмірі 67 392,50 грн. за період з липня 2014 року до липня 2017 року, що відкрилось після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого 15 липня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити позивачу за необґрунтованістю.

Повне рішення виготовлене й проголошене 13.02.2019 року о 8 годині 30 хвилин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Ткач