Справа № 618/119/19
Провадження № 2/618/268/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., представника позивача - Кісільова О. А. , відповідачки - ОСОБА_2 , представника відповідачки - адвоката Кудінова М. І., третьої особи - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу № 618/119/19 за позовною заявою органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2 про позбавлення матері батьківських прав щодо її дітей, треті особи: орган опіки та піклування Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, матір-вихователька дитячого будинку сімейного типу - ОСОБА_3 ,

встановив:

07 лютого 2019 року орган опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення матері батьківських прав щодо її дітей, третя особа - орган опіки та піклування Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , відомості про батька в свідоцтві про народження записані зі слів матері. Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , останній позбавлений батьківських прав рішенням, ухваленим Кузьминським районним судом м. Москви від 01 жовтня 2014 року. Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області 17 лютого 2015 року, на підставі вироку Кузьминського районного суду міста Москви від 15.09.2014 року у справі № 1-786/2014-19с про визнання ОСОБА_2 винною у скоєнні злочину та призначення їй покарання у виді 1 року і 6 місяців позбавлення волі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надано статус дітей позбавлених батьківського піклування, а розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрацією від 01.04.2015 № 75 дітей влаштовано на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу « ОСОБА_3 ». Відповідачка після звільнення з місць позбавлення волі, в 2016 році, жодного разу не приїздила до своїх дітей, місце її знаходження невідоме. Діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на теперішній час проживають в будинку сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . З урахуванням викладеного, орган опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та стягнути з відповідача аліменти на їх утримання.

Заочним рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року позовні вимоги органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі.

10 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про перегляд заочного рішення від 27 березня 2019 року у справі № 618/119/19, провадження № 2/618/54/19, обґрунтовуючи вимоги тим, що на час розгляду даної справи вона не проживала за адресою, на яку направлялись судові повістки, копію заочного рішення отримала 04 червня 2019 року шляхом звернення до канцелярії суду, в зв`язку з чим просила поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

07 жовтня 2019 року ухвалою суду заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 27 березня 2019 року у справі № 618/119/19 за позовом органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2 про позбавлення матері батьківських прав щодо її дітей, третя особа: орган опіки та піклування Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області скасоване, справу призначено до перегляду за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених вище, зазначивши при цьому, що відповідачка у справі з 2013 року по лютий 2019 року дійсно неналежним чином виконувала батьківські обов`язки щодо виховання своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що і стало підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав, однак на теперішній час ці підстави відпали.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, зазначивши, що дійсно протягом декількох років у ОСОБА_2 були складні життєві обставини, однак вона ніколи не втрачала зв`язку зі своїми дітьми, спілкувалася з ними по телефону та підтримувала матеріально. На теперішній час вона працює, має достатній дохід, окрім того отримує щорічний дохід від здачі земельної частки (паю) в оренду, на належному рівні піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток своїх дітей, створила належні умови для їх проживання. Якщо її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 будуть проживати з матір`ю, це буде відповідати найвищим їх інтересам.

Представниця третьої особи - органу опіки та піклування Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області заперечувала проти задоволення позовних вимог органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області вважаючи, що на теперішній час відпали підстави щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 і вона на належному рівні може піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток своїх дітей, створити належні умови їх проживання.

Матір-вихователька дитячого будинку сімейного типу - ОСОБА_3 також заперечувала проти задоволення позовних вимог органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, зазначивши, що ОСОБА_2 з моменту вилучення у неї дітей постійно спілкувалася з ними за допомогою телефонного зв`язку, за будь-якої можливості відвідувала їх та надавала матеріальну допомогу. Під час побачень зі своїми дітьми у будинку сімейного типу привозить різні подарунки не лише їм, а й іншим вихованцям будинку, забезпечує їх всіма необхідними речами. Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 люблять свою матір та прагнуть бути з нею.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 липня 2002 року, виданого Жовтневою сільською радою Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_2 (а. с. 3).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. В актовому записі № 4 від 12 липня 2002 року, відомості про батька ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а. с. 8).

Відповідно до свидетельства о рождении серии НОМЕР_2 от 14 ноября 2013 года, выданого Рязанским отделом ЗАГС Управления ЗАГС Москвы, ОСОБА_10 родился ІНФОРМАЦІЯ_7, отец - ОСОБА_6 , мать- ОСОБА_2 (мовою оригіналу) (а. с. 4).

Згідно з довідкою-характеристикою виконавчого комітету Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-30/805 від 30.09.2019 ОСОБА_2 має такий склад сім`ї: брат - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (не зареєстрована), син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (не зареєстрований). Від сусідів та жителів села скарг та заяв щодо відповідачки до сільської ради не надходило, на засіданнях адміністративної комісії при виконкомі сільської ради її поведінка не розглядалася (а. с. 122).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 28 липня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В. О., ОСОБА_2 прийняла у власність від ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_2 , яка має такі характеристики: житлова площа 11,6 кв. м, загальна площа 27,5 кв. м. за суму 416 000 грн 00 коп. (а. с. 123).

Згідно з договором найму житлового приміщення від 05 вересня 2019 року ОСОБА_2 прийняла в тимчасове користування житлове приміщення (квартиру) в АДРЕСА_3 (а. с. 124).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області № 01-51/2859 від 02.12.2019 Комісія з питань захисту прав дітей Дворічанської районної державної адміністрації вважає не доцільним повернення дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до їх матері ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю доходів на утримання дітей (а. с. 140 - 141).

Згідно з висновком, наданим Богданівською сільською радою Дворічанського району харківської області, орган опіки та піклування Богданівської сільської ради вважає, що дітям буде краще з матір`ю і у зв`язку з покращенням її поведінки та зміною ставлення до дітей, покращенням матеріально-побутових умов є всі підстави для повернення дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на виховання матері - ОСОБА_2 (а. с. 142).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 12 листопада 2019 року з доданими до нього копіями фото проведено обстеження умов проживання за адресою реєстрації ОСОБА_2 : житло складається з 4 кімнат, перебуває в хорошому стані, проведено ремонт в кімнатах, коридорі, на кухні, у ванній кімнаті, кімнати обставлені новими меблями. Стосунки в сім`ї доброзичливі (а. с. 143 - 151).

Відповідно до довідки про доходи, отримані від здачі земельної частки (паю) в оренду № 498 від 24 вересня 2019 року ОСОБА_2 на підставі укладеного договору оренди землі № б/н від 15.09.2017 з ПСП «Родіна», отримує щорічну орендну плату в розмірі 2847 грн 00 коп., та за 2018 рік згідно з цим договором було фактично виплачено 2847 грн 00 коп. (а. с. 121).

Відповідно до платіжних чеків та накладних, наданих ОСОБА_2 в судовому засіданні, нею здійснені покупки та зроблені грошові перекази, де отримувачем зазначена ОСОБА_3 - матір- вихователька будинку сімейного типу, в якому перебувають діти ОСОБА_13 та ОСОБА_7 . (а. с. 152 - 155, 164).

Відповідно до довідки № 209/011 від 12.12.2019 ОСОБА_2 працює у міжнародній інвестиціно-будівельній компанії ТОВ «Агробудхолдинг» у період часу з 03.12.2019 по теперішній час (№ наказу 809/43 від 03.12.2019) на посаді представника постачальника із щомісячним окладом у розмірі від 10 300 грн до 11 000 грн (а. с. 165).

Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Богданівської сільської ради (а. с. 5), довідку-характеристику на ОСОБА_2 № 02-25/46 від 21 січня 2019 року, видану виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області (а. с. 7), які надійшли до суду з позовом органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2 про позбавлення матері батьківських прав,так як припинили існувати обставини, які мали місце при його подачі.

Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 17 вищезазначеної Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Вказане узгоджується з висновком Верховного суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 356/642/18.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно не встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 на теперішній час ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та матеріального утримання своїх дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не проявляє батьківської турботи, адже судом встановлено, що вона постійно спілкується зі своїми дітьми, надає будинку сімейного типу, де наразі вони знаходяться, грошову допомогу, продукти харчування, речі та предмети побуту для повного та всебічного розвитку. Крім того, на час розгляду справи в суді відповідачка має постійну роботу та достатній дохід. Вказані факти спростовують посилання позивача на нехтування ОСОБА_2 батьківськими обов`язками та відсутність в матері зацікавленості в дітях.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів винної свідомої поведінки відповідачки щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків та не зазначено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дітей в разі застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, оскільки, як слідує зі слів матері-виховательки будинку сімейного типу, діти люблять свою матір та хочуть проживати разом з нею.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено.

Крім того, позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки та сина, не буде відповідати меті такого заходу - захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов`язків.

Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідачки змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний, духовний і моральний розвиток.

Встановивши відсутність фактів свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а також те, що мати дітей проти позбавлення батьківських прав заперечує й бажає приймати і приймає участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування позову, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

В зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її дітей, відсутні підстави і для задоволення вимог про стягнення з неї аліментів на їх утримання..

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви, витрати зі сплати судового збору суд відносить за рахунок держави.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 150, 155, 164, 166, СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 3, «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 430, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2 про позбавлення матері батьківських прав щодо її дітей, треті особи: орган опіки та піклування Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, матір-вихователька дитячого будинку сімейного типу - ОСОБА_3 - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 27 грудня 2019 року.

Суддя Ю. М. Гніздилов