Справа № 180/2701/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули О.С.

секретар - Котова Н.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 180/2701/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частку у майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2018 року позивач, ОСОБА_3, звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частку у майні подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 12 серпня 2008 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим нею подано до суду позов про розірвання шлюбу.

У період шлюбу, у 2008 році, вони з відповідачем придбали автомобіль "HONDA CR-V", 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4H98GL124462, колір чорний, обєм двигуна 2354, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 12.05.2018 року, виданого ОСОБА_4.

На даний час оціночна (ринкова) вартість автомобіля становить 586 400,00 гривень, що підтверджується довідкою про середньоринкову вартість автомобіля від 14.12.2018 року.

Відповідач відмовляється бодровільно поділити автомобіль, який вони придбали за час шлюбу, а тому за захистом своїх прав та інтересів вона вимушена звернутись до суду. Просить суд визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на ідеальну частку Ѕ автомобіля "HONDA CR-V", 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4H98GL124462, колір чорний, обєм двигуна 2354 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

24 січня 2019 року представник відповідача надав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідач проти задоволення позовних вимог, шляхом компенсації ОСОБА_6 половини вартості автомобіля, за умови відповідної оцінки автомобіля, та залишення за ним права власності, не заперечує. Однак, так, як останній не має можливості покласти на депозит суду всієї суми грошей, відповідач вважає за доцільне укласти з позивачем мирову угоду на узгоджених сторонами умовах.

01 лютого 2019 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що на даний час позивачці не доведені та не узгоджені будь-які умови для укладення мирової угоди, тому підстави для укладення такої відсутні.

15 лютого 2019 року представник відповідача надав заперечення, в якому просить у задоволенні позову позивачки про визнання права власностві на Ѕ частку у майні подружжя, відмовити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти його задоволення заперечував, просив суд в задовольні позові відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12 серпня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 12 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управлівння юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 169 ( а.с.12).

Позивач зазначає, що оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, нею до суду подано заяву про розірвання шлюбу.

За час шлюбу, у 2008 році, сторонами придбано автомобіль "HONDA CR-V", 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4H98GL124462, колір чорний, обєм двигуна 2354, що підтверджується копією технічного паспорту транспортного засобу від 12.05.2018 року, виданого ОСОБА_4 ( а.с.13).

Згідно довідки про середньоринкову вартість автомобіля від 14.12.2018 року вих № 7898/14, надаю позивачем ОСОБА_6, оціночна (ринкова) вартість автомобіля становить 586 400,00 гривень ( а.с. 15).

Відповідач добровільно відмовляється поділити автомобіль, який сторони придбали у період шлюбу, а тому позивач за захистом своїх прав та інтересів вимушена була звернутись до суду.

У наданому, 24 січня 2019 року представником відповідача до суду відзиву, останній зазначав, що відповідач проти задоволення позовних вимог, шляхом компенсації ОСОБА_6 половини вартості автомобіля, за умови відповідної оцінки автомобіля, та залишення за ним права власності, не заперечує. Оскільки відповідач не має можливості покласти на депозит суду всієї суми коштів, то вважає за доцільне укласти з позивачем мирову угоду на узгоджених сторонами умовах.

За вищевикладених підстав судом надавався сторонам час для вирішення питання щодо затвердження мирової угоди.

Проте, впродовж наданого строку, стороними мирову угоду укладено так і не було.

Як зазначає представник позивача, у наданій 01 лютого 2019 року відповіді на відзив, що підстави для укладення мирової угоди відсутні, позивач не заперечує щодо виплати їй компенсації за половвину вартості автомобіля, але за умови, що оцінка автомобіля, буде відповідати дійсній його вартості.

Із довідки про вартість майна, наданою відповідачем по справі ОСОБА_4 від 30.01.2019 року, ринкова вартість автомобіля "HONDA CR-V" на час проведення оцінки, становить 503 520,00 гривень ( а.с. 75),

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втриати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрат її цільового призначення.

Відповідач відмовляється добровільно поділити спірний автомобіль.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділити спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питанння про поділ майна, яке є субєктом права спільної сумісної власності подружжя, закрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отриманння грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати з підстав, передбачених ст. 365 ЦК(435-15), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких длій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними, відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За змістом п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо неподільні речі не можуть бути реально поділенні між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частку у майні подружжя - задовольнити, визнати за ОСОБА_3 право власності на ідеальну частку Ѕ автомобіля "HONDA CR-V", 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4H98GL124462, колір чорний, обєм двигуна 2354.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.1).

Враховуючи те, що позивачем при подачі позову надано довідку про середньоринкову вартість автомобіля, яка складає 586 400,00 грн., однак при визначенні даної вартості, суб'єкту оціночної діяльності автомобіль до огляду не надавався, тому його технічний стан приймався, як задовільний, без значних дефектів впливаючих на вартість. Тому суд бере за основу довідку про вартість майна, надану відповідачем так, як згідно довідки предметом оцінки являється саме спірний автомобіль, який надавався для огляду суб'єкту оціночної діяльності і його ринкова вартість складає 503 520,00 гривень, судовий збір становить 1% від ціни позову - 5035 грн. 20 коп.

Так, як позивач просить визнати за нею прво власності на 1/2 частину автомобіля, то судовий збір при подачі позову складає - 2517 гривень 60 копійок, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 2,3,4,6,9,10,12,13,19,28,76,81,141,258, 263-265,268,

273,354,355 ЦПК України, ст. ст.60,70 СК України, ст. 392 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частку у майні подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ( РНОКПП НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ідеальну частку Ѕ автомобіля "HONDA CR-V", 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4H98GL124462, колір чорний, обєм двигуна 2354.

Стягнути з ОСОБА_4, (РНОКПП НОМЕР_3), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_8, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2517 (дві тисячі п'ятсот сімнадцять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Дата складення повного судового рішення 10 квітня 2019 року.

Суддя: О. С. Янжула