Справа № 450/1367/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/2003/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,-

в с т а н о в и в:

27.05.2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник АТ «Таскомбанк»)звернулося з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредитному договору № КF 49262 від 20 травня 2008 р. у розмірі 147 160,62 доларів США (сто сорок cім тисяч сто шістдесят доларів та 62 центи), що згідно курсу НБ України станом на 23.11.2015 р. еквівалентно 3 529 585,07 грн. (три мільйони п`ятсот двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 07 копійок) та 3 775,80 грн. судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 20.05.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір згідно умов якого банк надав позичальнику 99 000,00 доларів США під 12% річних з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 19.05.2023 року. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав та надав у користування позичальнику зазначені кошти. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21.05.2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Оскільки позичальник ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, заборгованість такого по кредитному договору № КF 49262 від 20 травня 2008 р. становить 147 160,62 доларів США (сто сорок cім тисяч сто шістдесят доларів та 62 центи), що згідно курсу НБ України станом на 23.11.2015 року еквівалентно 3 529 585,07 грн. Банк намагався у позасудовому порядку вирішити спір, що виник між сторонами, шляхом надсилання позичальнику та поручителю вимог про дострокове повернення боргу за кредитним договором, однак такі залишилися без належного реагування відповідачів.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору №KF 49262 від 20 травня 2008 року в розмірі 147 160, 62 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 23 листопада 2015 року еквівалентно 3 529 585, 07 грн. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що суд безпідставно повернув його зустрічний позов з підстав несплати судового збору та не врахував, що судовий збір за подання позову про захист прав споживача не справляється. Крім того, нарахування пені в іноземній валюті за весь період прострочення заборгованості, який перевищує однорічний строк для звернення до суду із вказаною вимогою банком здійснено без дотримання вимог чинного законодавства України. Вважає, що на обґрунтування позовних вимог банк не надав жодного оригіналу платіжного документа, який би підтверджував надання кредиту, а лише посилався виключно на кредитний договір, який не може бути підтвердженням отримання кредиту, оскільки підтверджує лише намір сторін на укладення такого. Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції було задоволено його клопотання ( ОСОБА_1 ) про витребування оригіналів первинних банківських документів, однак, позивач не надав суду витребовувані документи та не повідомив про причини неможливості надання таких, що свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник АТ «ТАСКОМБАНК» Лаврів В.П. проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 20.05.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 99 000,00 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 19.05.2023 року зі сплатою за користування кредитом 12% річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № KF 49262 від 20.05.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №PO 94030 від 21.05.2008 року, згідно з умовами якого поручитель ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання відповідати як солідарний боржник за зобов`язаннями ОСОБА_1 . Межі відповідальності поручителя передбачені п. 2.2. укладеного договору поруки №PO 94030 від 21.05.2008 року.

Позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі 99 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1295-12 від 21.05.2008 року.

Згідно розрахунку позивача, станом на 23 листопада 2015 рокузаборгованість за кредитним договором № KF 49262 від 20.05.2008 року становить 147 160,62 дол. США, з яких 78377,69 дол США - заборгованість по кредиту, 18613,92 дол США - заборгованість по відсотках, 50 169, 01 дол США пеня, що разом у гривневому еквіваленті становить 3529585,07 грн.

25.12.2013 року ПАТ «ВіЕс Банк»надіслав відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення-вимоги за вих. № 09-3/31542 та за вих. № 09-3/31890 про дострокове повернення кредиту у зв`язку із порушенням умов кредитного договору, у яких зазначив, що такі зобов`язані повернути суму боргу не пізніше, ніж через 45 днів з дня направлення вимоги. Однак, такі вимоги банку відповідачами не було виконано.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВіЕс Банк»та стягуючи солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору №KF 49262 від 20 травня 2008 року станом на 23 листопада 2015 року в розмірі 147 160, 62 доларів США, що згідно курсу Національного банку еквівалентно 3 529 585, 07 грн., районний суд виходив з того, що між сторонами було укладено договір кредиту, умови якого сторони визначили при його укладенні. Кошти за договором відповідач отримав, зобов`язання за договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів в судовому порядку; покликання ОСОБА_1 про те, що договір кредиту не було укладено, а підписання такого свідчить лише про намір про укладення такого, спростовується випискою про рух коштів по рахунку.

З таким висновком суду колегія погоджується не повністю з наступних мотивів.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 р., «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Таким чином, після спливу визначеного договором строку (терміну) виконання зобо в`язання або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд стягнув з відповідачів заборгованість за кредитним договором №KF 49262 від 20 травня 2008 р. станом на 23 листопада 2015 року, що становить 147 160, 62 доларів США, хоча строк дії договору закінчився через 45 днів з часу направлення відповідачам вимог про дострокове повернення коштів, що суперечить зазначеній вище правовій позиції Верховного Суду.

Тому, враховуючи, що 25.12.2013 року ПАТ «ВіЕс Банк»Банк направив відповідачам повідомлення - вимоги про погашення заборгованості в повному обсязі, чим змінив строк виконання зобов`язання, з відповідачів в користь позивачів підлягає стягненню солідарно заборгованість за договором №KF 49262 від 20 травня 2008 рокустаном на 07.02.2014 року (25.12.2013 року + 45 днів на погашення заборгованості в добровільному порядку, що передбачено повідомленням - вимогою, а.с.22), що становить 80263,61 дол.США, з яких: 78377,69 дол.США - заборгованість по тілу тілу кредиту, 1857,09 дол.США - проценти за користування кредитом, 28,83 дол.США - пеня.

Крім того, враховуючи, що позов до поручителя ОСОБА_2 ПАТ «ВіЕс Банк»пред`явив 27.05.2014 року (вимога дострокового повернення кредиту до поручителя від 25.12.2013 року), колегія суддів приходить до висновку, що банк не пропустив строк звернення до суду до поручителя, як солідарного боржника, встановлений ч.4 ст.559 ЦК України.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник АТ «Таскомбанк»)задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість за договором №KF 49262 від 20 травня 2008 рокустаном на 07.02.2014 року, що становить 80258,61 дол. США, з яких: 78377,69 дол.США - заборгованість за тілом кредиту; 1857,09 дол.США - проценти за користування кредитом, 28,83 дол.США - пеня.

В решті відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.12.2019 року

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.