Постанова

Іменем України

26 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 279/10887/15-ц

провадження № 61-3437св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Галацевич О. М., Борисюка Р. М., Микитюк О. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди.

На обґрунтування позову зазначав, що 23 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів «Mercedes-Benz 308 D», під керуванням ОСОБА_3 та власником якого є позивач, ВАЗ 211540, під керуванням ОСОБА_4 та «Vauxhall Vivaro», під керуванням

ОСОБА_2 . У результаті ДТП позивачу було заподіяно майнову шкоду в розмірі 25 894,00 грн. Оскільки постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_5 за статтею 124 КУпАП правопорушення закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тому позивач вважав, що майнову шкоду, яку було заподіяно у результаті ДТП повинен відшкодовувати ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь 25 894,00 грн грн майнової шкоди та 7 015,68 грн моральної шкоди.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП.

На обґрунтування позову зазначав, що 23 жовтня 2014 року сталася ДТП за участю автомобілів «Mercedes-Benz 308 D», під керуванням ОСОБА_3 , НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та «Vauxhall Vivaro», під керуванням ОСОБА_2 . У результаті ДТП позивачу було заподіяно майнову шкоду в розмірі 29 760,00 грн. Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. За фактом ДТП за участю автомобілів «Mercedes-Benz 308 D» та «Vauxhall Vivaro» провадження у справі про вчинення ОСОБА_5 за статтею 124 КУпАП правопорушення закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення судом зроблено висновок про те, що в матеріалах адміністративної справи відсутні дані про подію, які необхідні для того, щоб зробити висновок про наявність вини у діях особи, відносно якої складено адміністративний протокол, зокрема ОСОБА_3 . Вважав, що зіткнення автомобілів «Mercedes-Benz 308 D» та «Vauxhall Vivaro» стало наслідком вчинення ОСОБА_3 порушення Правил дорожнього руху під час обгону транспортного засобу та повернення на свою смугу руху. Зіткнення автомобілів було зумовлено виключно створеною аварійною ситуацією та порушенням водієм ОСОБА_3 . Правил дорожнього руху.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив стягнути на його користь 29 760,00 грн грн майнової шкоди та 3 000,00 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області

від 02 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29 760,00 грн заподіяної майнової шкоди та 3 000,00 грн - моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції, виходив із висновку експерта від 23 лютого 2017 року № 650/16-25, відповідно до якого дії водія автомобіля «Vauxhall Vivaro» у причинному зв`язку з виникненням ДТП не знаходяться. Зіткнення автомобілів «Mercedes-Benz 308 D» та «Vauxhall Vivaro» відбулось внаслідок раптового виїзду автомобіля «Mercedes-Benz 308 D» (після зіткнення з автомобілем ВАЗ 211540) на смугу руху автомобіля «Vauxhall Vivaro» не величині відстані, на якій водій автомобіля «Vauxhall Vivaro» позбавлений технічної можливості уникнути пригоди, відповідно до пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, виходив з того, що шкода завдана майну ОСОБА_2 внаслідок винних дій водія, який керував автомобілем, власником якого є ОСОБА_1 , є доведеною, а тому на підставі статей 1166, 1187-1188 ЦК України, є підстави для повного відшкодування завданої шкоди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області

від 02 серпня 2017 року в частині задоволення зустрічного позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29 760,00 грн майнової шкоди, 3 000,00 грн моральної шкоди та вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині первісного позову, апеляційний суд, виходив із відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_2 у скоєному ДТП.

Разом з тим скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині зустрічного позову та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, виходив із того, що оскільки власник автомобіля «Mercedes-Benz 308 D» передав третій особі, під керуванням якої вказаний автомобіль потрапив у ДТП, зазначений автомобіль, реєстраційні документи та ураховуючи те, що третя особа має посвідчення водія, тому і у відповідності до пункту 2.2 Правил дорожнього руху України саме така особа повинна нести відповідальність за завдання шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні первісного позову та задовольнити вимоги позивача за первісним позовом.

Рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2018 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами установлено, що 23 жовтня 2014 року сталась ДТП за участю трьох транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження, а саме: «Mercedes-Benz 308 D», під керуванням ОСОБА_3 , НОМЕР_1 , під керуванням

ОСОБА_4 та «Vauxhall Vivaro» під керуванням ОСОБА_2

Власником автомобіля «Mercedes-Benz 308 D», яким під час вчинення ДТП, керував ОСОБА_3 , є ОСОБА_1 .

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року по факту ДТП за участю автомобілів «Mercedes-Benz 308 D», державний номерний знак НОМЕР_2 та ВАЗ НОМЕР_3 , державний номерний знак

НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Mercedes-Benz 308 D», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, а по факту ДТП з участю автомобілів «Mercedes-Benz 308 D» та «Vauxhall Vivaro», державний номерний знак

НОМЕР_5 , провадження у справі про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України, закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання наявності вини ОСОБА_3 у ДТП з участю автомобіля «Mercedes-Benz 308 D» та автомобіля «Vauxhall Vivaro», суд зазначив, що дані про цю подію зафіксовані у обсязі, який є недостатнім для висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України.

Вказану постанову залишено без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 06 лютого 2015 року

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Часиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (пункт 3 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України

2004 року), встановивши, що дії водія автомобіля «Vauxhall Vivaro» ( ОСОБА_2 ) у причинному зв`язку із виникненням ДТП не знаходяться, що підтверджується висновком експерта від 23 лютого 2017 року № 650/16-25 та ураховуючи відсутність інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтями 1166, 1187, 1188 ЦК України для відшкодування завданої позивачу майнової шкоди

ОСОБА_2 .

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська