П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року місто Київ

справа № 359/8045 /17

провадження: 22-ц/824/11677/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - Бориспільська міська рада Київської області

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Муранової - Лесів І.В.,

у справі за позовом Бориспільської міської ради Київської області до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: Бориспільська міська рада Київської області, Головне Управління Держгеокадастру у Київській області про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Бориспільська міська рада звернулась до суду з позовом, в якому просила витребувати на користь Бориспільської міської ради від ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 0:06:014:0022, розташовану в АДРЕСА_1 та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності відповідача на зазначену земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що спірна ділянка неправомірно, всупереч встановленому законом порядку, визначеному ст..ст.118, 122 ЗК України, та волі територіальної громади міста в особі уповноваженого органу Бориспільської міської ради вибула із комунальної власності міста (рішення не приймалося), відповідно у ОСОБА_2 , на користь якого в подальшому відчужено земельну ділянку, не виникло право власності.

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Бориспільської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , в якому просив скасувати наказ Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області від 23 лютого 2016 року про надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10000га, кадастровий номер 0:06:014:0022, адреса: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); - скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 за індексним номером 13594298 від 23 лютого 2016 року, проведену Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області; - визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, розташовану в АДРЕСА_1 , укладений 2 липня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.В. та зареєстрований за № 3158 недійсним; - витребувати на користь Бориспільської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку , яка належить останньому на підставі договору купівлі-продажу від 7 червня 2017 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. та зареєстрованого за № 491.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 , після смерті якого він звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори і оформив спадщину, яка складається з частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15га, яка була виділена виконкомом Бориспільської селищної Ради народних депутатів від 7 березня 1950 року діду ОСОБА_7 для особистого користування. З 1950 року і по теперішній час земельна ділянка площею 0,15 га, з яких 0,5 га віднесено до житлового будинку та 0,10 га знаходиться під городом та перебуває у постійному користуванні їх сім`ї, право користування якою переходило спадкоємцям діда. Посилаючись на те, що реєстрація приватизації земельної ділянки відбулась з порушенням закону, без дотримання процедури відведення земель у власність фізичній особі на підставі підробленого рішення виконавчого комітету за 1997 рік, а також, що в порушення вимог ст.ст.141, 149 ЗК України не було припинено право користування земельною ділянкою родиною позивача, що договір укладений на підставі недійсного державного акту, не відповідав нормам земельного законодавства, порушує публічний порядок, оскільки був спрямований виключно на незаконне заволодіння землею, що перебуває у державній власності, просив визнати договір недійсним та витребувати земельну ділянку на користь Бориспільської міської ради.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 червня 2019 року позовні вимоги Бориспільської міської ради задоволені. Витребувано на користь Бориспільської міської ради від ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 0:06:014:0022, розташовану в АДРЕСА_1 . Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 0:06:014:0022, розташовану в АДРЕСА_1 . У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: Бориспільська міська рада Київської області, Головне Управління Держгеокадастру у Київській області про визнання приватизації земельної ділянки недійсною, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Бориспільської міської ради скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на те, що у позивача відсутнє право витребувати земельну ділянку на підставі ст.388 ЦК України, оскільки дії позивача, який тричі приймав рішення (1984, 1998, 1997 роки) про передачу земельної ділянки громадянам, підтверджують наміри останнього щодо відчуження спірної земельної ділянки, а отже таке майно не може вважатися таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Твердження позивача про те, що ним не приймались рішення про передачу у власність земельної ділянки спростовуються матеріалами справи.

Крім того, апелянт зазначає про те, що права Бориспільської міської ради не порушені, оскільки позивачем двічі приймалось рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 , а тому саме ОСОБА_5 належить роль позивача та право на подання даного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Бориспільська міська рада просила відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області без змін. У відзиві посилався на те, що рішенням № 99 від 18 лютого 1997 року земельна ділянка ОСОБА_3 не передавалась, про що підтвердила остання, а земельна ділянка, що відводилася ОСОБА_5 має інше місце розташування.

Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористались.

В судові засідання не з`являлися треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про день та час розгляду справи були повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.3 а.с. 242, 243), а також розміщеним оголошенням на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник Бориспільської міської ради Київської області Волошина Ю.Г., а також відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 27 листопада 2019 року проти доводів апеляційної скарги заперечували, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, але після оголошеної перерви в судове засідання, призначене на 26 грудня 2019 року, не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.234 т.3), причини своєї неявки не повідомили, у зв`язку з чим суд вважав за можливе закінчувати розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явилися.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Борт П.С. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 вересня 2017 року № 98292054 право власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером :06:014:0022, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 491, виданий 7 червня 2017 року, видавник: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є.

Відповідні відомості щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_2 також підтверджуються Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-017 від 1 серпня 2017 року.

З витягу також вбачається, що дата реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі - 23 лютого 2016 року.

1 березня 2016 року реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:014:0022, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 .

Підставою виникнення права власності за ОСОБА_3 є: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ-016, виданий 23 лютого 2016 року, видавник: Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, а також рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів, серія та номер: 99, виданий 27 листопада 20115 року, видавник: Бориспільська міська рада.

З досліджених копії рішення та архівного витягу від 27 листопада 2015 року № 24-05-56/117, які зберігаються у приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дудка О.С., встановлено, що прав власності на зазначену земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі архівного витягу з додатку до рішення Бориспільської міської ради від 18 лютого 1997 року № 99, згідно якого під порядковим номером 472 списку громадян, яким було передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків на території м.Бориспіль, значиться ОСОБА_3 , адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1 , розмір: 0,100 га.

Однак з досліджених судом додатків до рішення від 18 лютого 1997 року № 99 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадян для будівництва та обслуговування жилих будинків» вбачається, що під порядковим номером 472 значиться інша особа - ОСОБА_8 , адреса земельної ділянки: АДРЕСА_2 , розмір 0,080 га, тоді як прізвище ОСОБА_3 у досліджених списках не значиться.

Крім того, встановлено, що 10 листопада 2016 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. було посвідчено за реєстровим № 3158 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:014:0022, укладений між відповідачкою ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_9 , на підставі довіреності, посвідченої Ткачем С.В., приватним нотаріусом Бориспльського районного нотаріального округу Київської області 3 листопада 2016 року за реєстровим № 1040, та відповідачем ОСОБА_4 .

В той же день приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. на підставі зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 листопада 2016 року, реєстровий номер 3158, було здійснено реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72835564 від 11 листопада 2016 року.

В подальшому приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., було посвідчено за реєстровим № 491 договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:014:0022, укладений між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 .

Також установлено, що ОСОБА_3 з заявою про отримання безоплатно у власність земельної ділянки до Бориспільської міської ради не зверталась, а Бориспільська міська рада в свою чергу рішення щодо передачі ОСОБА_3 спірної земельної ділянки у власність не приймала. Архівний витяг від 27 листопада 2015 року № 24-05-56/177, на підставі якого була здійснена реєстрація права власності за відповідачем ОСОБА_3 , не відповідає змісту рішення Бориспільської міської ради від 18 лютого 1997 року № 99, на підставі якого він формувався.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Бориспільської міської ради, суд першої інстанції виходив із того, що спірна земельна ділянка неправомірно, в порушення чинного законодавства, без згоди власника вибула з комунальної власності територіальної громади міста, а тому підлягає витребуванню із володіння останнього власника. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності останнім порушення його прав, а повноваження щодо представництва інтересів територіальної громади м.Бориспіль у ОСОБА_1 відсутні.

З висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог Бориспільського міської ради Київської області колегія суддів погоджується та вважає, що висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 червня 2019 року в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.142 Конституції України матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування серед іншого є земля та природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти іхньої спільної власності, що перебувають в управління районних і обласних рад.

Згідно з ч.1 ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Бориспільська міська рада, у відповідності до ст..10 Закону України «Про місцеве урядування в Україні», є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Борисполя, та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами України.

Згідно із ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Статтею.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться , зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Уповноважена установа розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст..122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судом установлено, що ОСОБА_3 , на ім`я якої відбулась перша реєстрація права власності на спірну земельну ділянку, з заявою до відповідного уповноваженого органу не зверталася, а Бориспільська міська рада рішення щодо передачі ОСОБА_3 спірної земельної ділянки у власність не приймала. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності територіальної громади міста не з волі власника.

Згідно із ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи. Яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом.

Встановивши, що спірна земельна ділянка неправомірно, в порушення чинного законодавства, без згоди власника вибула з комунальної власності територіальної громади міста, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про витребування земельної ділянки у останнього власника - відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують відсутність волі власника на передачу спірної земельної ділянки у власність громадян, а також те, що Бориспільська міська рада не вправі просити витребувати спірну земельну ділянку, оскільки така належить ОСОБА_5 , не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на таке.

Так, архівний витяг № 24-06-56/177 від 27 листопада 2015 року з додатку до рішення виконкому № 99 від 18 лютого 1997 року, на підставі якого приватним нотаріусом зареєстровано право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, не відповідає рішенню виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів Київської області від 18 лютого 1997 року № 99, «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків», копія якого була надана позивачем до матеріалів справи. Зокрема, під номером 472 у списку громадян, яким було передану у приватну власність земельні ділянки, значиться інша особа - ОСОБА_8 (адреса земельної ділянки: АДРЕСА_2 , розмір 0,080 га), а не ОСОБА_3 , прізвище якої взагалі відсутнє у цьому списку.

Реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:014:0022 відбулась вперше, іншого не встановлено, 1 березня 2016 року на ім`я ОСОБА_3 .

З наявних в матеріалах справи документів слідує, що ОСОБА_5 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:014:0005 (а.с.131).

Жодних доказів того, що ОСОБА_5 набув право власності на спірну земельну ділянку (кадастровий номер :06:014:0022) матеріали справи не містять. Зазначення у рішенні № 188 виконкому Бориспільської міської ради народних депутатів від 29 жовтня 1984 року про виділ ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 земельної ділянки, не дає підстав уважати, що ОСОБА_5 набув право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :06:014:0022.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що спірна земельна ділянка вибула із володіння власника за його згодою, та, що Бориспільська міська рада не має права ставити питання про витребування земельної ділянки, оскільки не є власником.

Доводи апелянта про те, що він є добросовісним набувачем, відповідно у нього не може бути витребувана земельна ділянка, яку він придбав на законних підставах, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки судом установлено, і належними та допустимими доказами не спростовано, що земельна ділянка вибула із власності територіальної громади міста Бориспіль без згоди власника в особі уповноваженого органу місцевого самоврядування.

Посилання представника апелянта на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є безпідставними, оскільки пред`явлення позовної заяви Бориспільською міською радою не можна розцінювати як непропорційне втручання в право власності особи на мирне володіння майном, яке вибуло поза волею його дійсного власника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Борт Павлом Сергійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 27 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус