УХВАЛА

05 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 537/2357/18

провадження № 61-583 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 вересня 2018 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Аірлайф Логістік», товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіс Тревел» про стягнення збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним позовом та просили стягнути з ФОП ОСОБА_4 129 194,55 грн матеріальних збитків і 30 000 грн у рахунок відшкодуваня моральної шкоди, а також стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 76 941,95 грн матеріальних збитків і 20 000 грн. у рахунок відшкодуваня моральної шкоди, а всього - 256 136,5 грн.

Обґрунтовували позов тим, що відповідач не роз'яснив їм правила візового та митного режимів, у зв'язку з чим позивачів не допустили до проходження митного контролю в аеропорту Бориспіль.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 вересня 2018 року в складі судді Махонькова О. В., залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року в складі колегії суддів Триголова В. М., Лобова О. А., Пікуля В. П., в задоволенні позову відмовлено.

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 на вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є майнова вимога про стягнення боргу, ціна якої не перевищує п'ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана справа є справою незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, а тому з урахуванням предмету позову, характеру спірних правовідносин, складності справи Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року), Azyukovska v. Ukraine (Азюковська проти України) від 09 жовтня 2018 року.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 вересня 2018 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко