Провадження № 2/161/48/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну фізичної особи

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24.07.2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої його майну внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.07.2016 року близько 12:40 год. відповідач перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який на праві власності належить йому та стосовно якого ОСОБА_4 не мав права на керування та посвідчення водія, шляхом вільного доступу до автомобіля, діючи без відома та всупереч його волі, на 36 км. + 100 м. а/д Луцьк Радомишль Демидівка Дубно, на заокругленні проїжджої частини вліво, не впорався з керуванням і допустив виїзд на праве узбіччя по ходу руху з наступним заносом даного транспортного засобу та виїздом на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, водій якого був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення. Внаслідок ДТП пасажиру автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_5, спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події, а вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 10.05.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Висновком автотоварознавчої експертизи № 4 від 04.04.2017 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_1 при ДТП складає 72694,96 грн. Крім того, він також поніс витрати на транспортування з місця ДТП та зберігання на оплатній стоянці свого транспортного засобу на загальну суму 2130 грн. Разом з тим, відповідачем, внаслідок вчинення вищевказаного правопорушення, завдано моральну шкоду, яка полягає у позбавлення його можливості користування автомобілем, який ним використовувався у повсякденній роботі та був придбаний для благополуччя та комфорту своєї сімї, що внесло негативні корективи у звичайний повсякденний життєвий ритм та створило психологічний дискомфорт. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь 74824,96 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати по справі.

12.09.2018 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого сторона відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі. Як на підставу своїх заперечень представник відповідача зазначив, що позивач заявлені позовні вимоги щодо розміру завданої йому матеріальної шкоди обґрунтовує висновком автотоварознавчої експертизи № 4 від 04.04.2017 року, яка проводилася в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000216. Однак, даний висновок експерта не може бути належним доказом у справі, оскільки така експертиза проведена з порушенням вимог ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом МЮУ та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092. Крім того, згідно вказаного висновку автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок ДТП становить 79435,50 грн., а ринкова вартість автомобіля, згідно того ж висновку, становить 72694,96 грн. Отже, вказаний транспортний засіб слід фізично знищеним, а тому його ремонт є економічно необґрунтованим. Разом з тим, вважає, що заявлена позовна вимога про відшкодування моральної шкоди будь-якими належними та допустимими доказами позивачем не обґрунтована. В задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну фізичної особи просить відмовити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2018 року за клопотанням представника відповідача у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Волинського НДКЦ МВС України.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольни.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що відповідач визнає позов в частині витрат, пов»язаних з транспортуванням пошкодженого транспортного засобу та його зберіганням на штраф майданчику. В іншій частині у задоволенні позову просив відмовити, надав пояснення по суті анілогічні до викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов»язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 10.05.2018 року встановлено, що ОСОБА_4, 08 липня 2016 року приблизно о 12 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_3, рухаючись автодорогою Луцьк Радомишль Демидівка - Дубно, зі сторони с. Хрінники Демидівського району Рівненської області у напрямку смт. Демидівка із швидкістю приблизно 100-120 км/год., що перевищує допустиму для вказаної автомобільної дороги, в порушення вимог пункту 2.3 підпункту «б», пункту 12.1. Правил дорожнього руху, на 36 км. + 100 м. даної дороги, що у межах Демидівського району Рівненської області, на заокругленні вказаної проїзної частини вліво, проявив неуважність до дорожньої обстановки не врахував її, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням і допустив виїзд на праве узбіччя по ходу руху з наступним заносом даного транспортного засобу та виїздом на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем VOLKSWAGEN Т4, реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_6, який був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події, а вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 51-53). Вказаний вирок суду набрав законної сили.

Тобто факт керування відповідачем ОСОБА_4 транспортним засобом ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_3, з порушенням Правид дорожнього руху України, внаслідок якого вказаний автомобіль отримав механічні ушкодження є встановленим і доказуванню в силу положень ст. 82 ЦПК України не потребує.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АСС 002812 вбачається, що автомобіль ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_3, на момент вищезазначеної ДТП належав на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати,яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4 від 04.04.2017 року, яка була проведена Волинськоим НДЕКЦ МВС України в рамках кримінальної справи, внесеній до ЄРДР за № 0000216(а.с. 8-12), ринкова вартість КТЗ марки ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_3, станом на 08.07.2016 року, а саме на момент його пошкодження, могла складати 72694,96 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_3, унаслідок його незаконного заволодіння та пошкодження на дату оцінки, складає 72694,96 грн.

Не погоджуючись із зазначеним висновком експертизи, представником відповідача під час розгляду даної справи судом, було заявлено клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, яке було задоволено судом.

З повідомлення Волинський НДЕКЦ про неможливість проведення експертизи № 117 від 13.12.2018 року вбачається, що оскільки у судового експерта відсутня можливість безпосередньо оглянути та дослідити автомобіль марки ВАЗ, номер кузова НОМЕР_5, який є обєктом дослідження, а суд ухвалив проведення експертизи без огляду досліджуваного автомобіля та надав матеріали цивільної справи № 161/11733/18 у яких відсутні акти огляду (дефектні відомості) автомобіля марки ВАЗ моделі 21011, номер кузова НОМЕР_5 станом на 08.07.2016 року та на дату проведення експертизи, тому немає жодних матеріальних даних, необхідних для проведення дорученої судової експертизи, що унеможливлює її проведення (а.с. 70).

Враховуючи викладене, суд вважає, що висновок експерта № 4 від 04.04.2017 року є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує розмір матеріальних збитків завданих позивачу, оскільки експертне дослідження проведено з повідомленням експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обовязків за ст.ст. 384, 385 КК України, а також в його розпорядження було надано для огляду автомобіль ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Об»єктивні підстави ставити під сумнів вищевказаний висновок судової автотоварознавчої експертизи у суду відсутні.

Крім того, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру № 29 від 26.09.2016 року, ОСОБА_3 було сплачено 600 грн. за послугу по перевезенню автомобіля ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_3, з місця ДТП (а.с. 13).

За зберігання на оплатній стоянці за період з жовтня 2016 року по червень 2017 року ОСОБА_3 було сплачено ФОП ОСОБА_7 1530 грн., що підтверджується відповідними товарними чеками від 06.11.2016 року, від 20.11.2016 року, від 16.12.2016 року, від 31.01.2017 року, від 02.03.2017 року, від 20.03.2017 року, від 25.04.2017 року, від 27.05.2017 року, від 14.06.2017 року (а.с. 14-16).

Позов в частині витрат, понесених позивачем ОСОБА_3 на транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП та на зберігання його на штраф майданчику представником відповідача в судовому засіданні визнаний, розмір даних витрат ним не оспорюється.

Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 74824 грн.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, повязанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не повязанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для помякшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.

Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки.

Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

Згідно з розясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_4 у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні душевних страждань та створенні психологічного дискомфорту у звязку з цим є причинно-слідчий звязок.

Отже, суд вважає доведеною ту обставину, що позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, всупереч його волі, а також подальшого пошкодження транспортного засобу, яке призвело до його фактичного знищення, було завдано моральну шкоду, яка полягає у позбавлення його (позивача) можливості користування автомобілем, який ним використовувався у повсякденній роботі та був придбаний для благополуччя та комфорту своєї сімї, що внесло негативні корективи у звичайний повсякденний життєвий ритм та створило психологічний дискомфорт.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4на відшкодування завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_3 2000 грн.

На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну фізичної особи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 74824 (сімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 08 лютого 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8