Ухвала

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 461/4467/18

провадження № 61-46023св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Крата В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В. від 28 вересня 2018 року, на розгляд Великої Палати Верховного Суду,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 червня 2014 року в цивільній справі № 461/5969/14 в порядку забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за вказаною адресою та автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1. Незважаючи на арешт, 15 листопада 2016 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу продала ОСОБА_2 вказаний житловий будинок, а 18 листопада 2016 року - земельну ділянку. З урахуванням наведеного, позивач просив визнати вказані договори купівлі-продажу недійсними.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивач недоліки позовної заяви в установлений судом строк не усунув.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції помилково не долучив до матеріалів справи належним чином оформлену позовну заяву та клопотання про відстрочення сплати судового збору та не вирішивши клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, повернув позовну заяву позивачу.

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену постанову апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що законодавцем встановлена єдина можливість усунення недоліків позовної заяви після залишення її без руху - це подання заяви про усунення недоліків. Тому, висновки суду про те, що подання нової позовної заяви прирівнюється до подання заяви про усунення недоліків первинної позовної заяви є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 461/4467/18 з Галицького районного суду м. Львова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 листопада 2018 року до касаційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України. Зазначив, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду по іншому застосовує норму процесуального права у побідних правовідносинах, зокрема, послався на ухвали від 22 жовтня та 06 листопада 2018 року у справі № 813/1056/18.

Відповідно до частини першої статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду відсутні.

Указана справа не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Разом з тим, в указаній справі та у справі № 813/1056/18, за результатами розгляду якої постановлено ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня та 06 листопада 2018 року, на які посилається заявник, правовідносини не є подібними. Крім того, порядок здійснення цивільного та адміністративного судочинства встановлений різними процесуальними кодексами (постанова ВеликоїПалати Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року у справі № 556/109/15-ц, провадження № 14-459цс18).

Керуючись статтями 404, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В. від 28 вересня 2018 року, на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Крат В. М. Коротун В. П. Курило