Справа № 939/2378/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому, зокрема, зареєстрована її бувша невістка відповідачка ОСОБА_2 , неповнолітній син останньої ОСОБА_4 , та неповнолітні діти відповідачки та її /позивачки/ онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 На початку вересня 2018 року відповідачка разом з дітьми залишила вказаний будинок та переїхала проживати за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають і зараз без реєстрації. Рішенням Бородянського районного суду від 29 листопада 2018 року шлюб між відповідачкою та її /позивачки/ сином було розірвано.

Оскільки відповідачі у вказаному будинку більше року не проживають, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, що перешкоджає реалізації її /позивачки/ прав як власника будинку, вона не може оформити субсидію, то просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним будинком.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила.

Відповідачка ОСОБА_2 , яка також є законним представником неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, суду пояснила, що дійсно вона з дітьми зареєстрована, але більше року не проживає у будинку позивачки. На даний час вони проживають у будинку, який винаймають в с. Залісся Бородянського району Київської області, однак зареєструватися у цьому будинку вони не мають змоги, іншого житлового приміщення, в якому б можна було зареєструвати дітей вона /відповідачка/ не має. Збереження реєстрації її та дітей у належному позивачці будинку необхідне для отримання державної допомоги на дітей.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 2003 року належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с. 6-7/.

Як зазначила ОСОБА_1 в судовому засіданні та що підтверджується матеріалами справи /а.с. 8-15/, визнається відповідачкою, у вказаному будинку зареєстровані: бувша невістка позивачки ОСОБА_2 з 03 серпня 2007 року, син останньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 31 жовтня 2015 року, доньки відповідачки та відповідно онуки позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з 03 серпня 2007 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 12 липня 2014 року, однак з вересня 2018 року вони /відповідачі/ у вказаному будинку не проживають.

Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 є онуками позивачки і членами її сім`ї, відповідачка ОСОБА_2 припинила сімейні відносини з позивачкою /а.с. 13/, ОСОБА_4 членом сім`ї позивачки не є, більше року останні не проживають у належному ОСОБА_1 будинку, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, чим порушують реалізації прав позивачки, як власника будинку, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати їх /відповідачів/ такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 768,4 грн., та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 600 грн./а.с. 16/.

Керуючись 9,150,156 ЖК України, ст. 317,383,391,405 ЦК України, ст. 10-13,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 600 (шістсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч