ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
26 грудня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Соловей Г.В.,
з участю секретаря Момот Л.С.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
24.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те що вона є власником 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстровані відповідачі, але з 22.06.2018 року не проживають. Витрат по утриманню вказаного будинку не здійснюють. Будь-якої домовленості про збереження за ними житлової площі за період їх не проживання не існує.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
В судове засідання відповідачі не з`явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом оголошення на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило.
Зі згоди позивача, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач по справі є власником 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування однієї третьої частки житлового будинку посвідченого 22.06.2018 року державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю., зареєстровано в реєстрі за номером 1778.
Згідно будинкової книги, в даному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої Борівською селищною радою Фастівського району Київської області від 23.10.2019 року № 1695, до складу сімї зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 входять ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно пояснень позивача, відповідачі по справі, за адресою реєстрації не проживають. Всі витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків здійснюються тільки нею.
Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Небажання відповідачів надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням знайшли своє підтвердження у судовому засіданні є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст. 4,12,81,89,141,265,268,280-284 ЦПК України, на підставі ст. 15,16,29,316,317,319,321,391,405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме 1/3 частиною житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстр.: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідент.номер - НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 по 256,13 грн. витрат зі сплати судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Г.В.Соловей