РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 561/1141/18

Провадження № 22-ц/4815/390/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: - ОСОБА_5,

- ОСОБА_6,

треті особи: - ОСОБА_7,

- ОСОБА_8,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року (ухвалене у складі судді Дідика А.В.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

21 листопада 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_7 ОСОБА_7 про відшкодування збитків.

Позовна заява мотивована тим, що між жителями села Мутвиця Зарічненського району Рівненської області тривалий час існує усна домовленість про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яке здійснюється власниками корів почергово на місцевих пасовищах, згідно з якою сім'я (господарство) повинна відпасти колективну худобу за встановленим графіком.

07 серпня 2018 року черга з випасання колективної худоби, у тому числі трьох корів позивача, була за господарством подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які замість себе найняли за грошову винагороду випасати корів ОСОБА_7 та ОСОБА_7

Під час випасання череди корів зникла належна позивачу 4-ох річна тільна корова приблизною вагою 400 кг.

Пошуки корови не принесли результатів та в жовтні 2018 року були віднайдені її рештки.

Просила стягнути з відповідачів на її користь 12000,00 грн. збитків.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач належним чином не обґрунтувала власних доводів щодо належності їй на праві власності корови, за втрату якої вона вимагає відшкодування.

Крім того, до матеріалів позовної заяви не додано та під час судового розгляду не отримано доказів, щодо ідентифікації втраченої тварини, а саме документів, таких як ветеринарний паспорт та ветеринарні картки до нього.

Розмір збитків у сумі 12000,00 грн., заявленою до відшкодування, позивачем не доведено та ґрунтується на припущеннях.

Не погодившись із вказаним рішенням, 28 січня 2019 року ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій вона зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Відповідачі та треті особи визнали обставини щодо належності позивачу корови, яка зникла та розмір завданих збитків, а тому рішення суду є необґрунтованим і підлягає скасуванню з підстави невідповідності висновків, викладених у ньому обставинам справи.

Просила скасувати рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

22 лютого 2019 року Відповідачами подано відзив на апеляційну скаргу, у якому вони зазначають, що вважають оскаржуване рішення законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Просили залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що між жителями села Мутвиця Зарічненського району Рівненської області існує звичай почергового випасання череди корів їхніми власниками на визначених пасовищах за встановленим графіком.

07 серпня 2018 року, згідно з чергою на випас, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передоручили випас худоби ОСОБА_7 та ОСОБА_9, під час якого корова позивачки не повернулася з пасовища.

Пошуки тварини результатів не принесли і лише у жовтні 2018 року було віднайдено кістки цієї корови.

Згідно Акту № 1709 від 03 жовтня 2018 року, складеним комісією у складі сільського голови Морочненської сільської ради Зарічненського району Рівненської області - Захаревича Олександра Івановича, спеціаліста- землевпорядника сільської ради - Шикіла Анатолія Сергійовича, жителя села Мутвиця - ОСОБА_13, 03 жовтня 2018 року проведено обстеження місця загибелі корови, яка належала подружжю ОСОБА_13 та ОСОБА_4 та підтверджено факт її загибель.

Відповідно до довідки Морочненської сільської ради Зарічненського району Рівненської області № 1710 від 03 жовтня 2018 року вартість за одну голову (ВРХ) на території сільської ради сягає 12000,00 - 14000,00 гривень.

В аспекті положень частини першої статті 7, частини першої статті 11 ЦК України випасання власниками сільськогосподарських тварин (зокрема, великої рогатої худоби) череди цих тварин в порядку черговості на безвідплатній основі є звичаєм, дії осіб щодо безпосередньої реалізації якого за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За змістом положень пункту 3 частини другої статті 11, статті 22, статті 179, частини першої статті 180, частини першої статті 190 зазначеного Кодексу, власник сільськогосподарської тварини має право на відшкодування завданих йому збитків, спричинених неналежним виконанням обов'язку щодо випасання такої тварини. До цих збитків належать зазнані власником тварини втрати, пов'язані з лікуванням тварини або її смертю, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено їх відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На думку колегії суддів, охорона здоров'я та життя сільськогосподарської тварини є невід'ємними складовими мети випасання тварин, без забезпечення яких її досягнення було б неможливим, а саме випасання було б позбавлено сенсу.

Оскільки суб'єктами правовідносин щодо почергового випасання сільськогосподарських тварин на безвідплатній основі є власники таких тварин-учасники черги, зазначені особи, в аспекті положень частини першої статті 527 ЦК України, є належними сторонами виконання зобов'язань, що походять з почергового випасання сільськогосподарських тварин на безвідплатній основі.

За змістом статей 528, 618 зазначеного Кодексу покладання такою стороною на іншу особу виконання обов'язку щодо випасання сільськогосподарських тварин (у т.ч. й на відплатній основі) не суперечить умовам договору (навіть укладеного в усній формі), вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання щодо обов'язку належної сторони зобов'язання виконати його особисто.

Разом з цим у разі невиконання або неналежного виконання іншою особою обов'язків належної сторони-боржника як щодо випасання сільськогосподарських тварин, так і щодо відшкодування завданих збитків, спричинених неналежним виконанням цього обов'язку, такі обов'язки боржник повинен виконати сам, оскільки він відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця (частина друга стаття 528, частина перша стаття 618 ЦК України).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про стягнення збитків з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки між власниками худоби існувала усна домовленість про черговість її випасання і обов'язок збереження худоби покладався саме на останніх, згідно з встановленою чергою.

Зважаючи на вищевикладене, рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_4.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 704,80 грн підлягає до стягнення з відповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частинах: по 352,40 грн з кожного та за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1057,20 грн підлягає до стягнення з відповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частинах: по 528,60 грн з кожного.

Також, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн підлягають до стягнення солідарно з відповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На підставі ст. ст. 7, 11, 180, 190, 526, 528, 618 ЦК України та керуючись ст.ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 збитки в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції, у розмірі по 352,40 (триста п'ятдесят дві) гривні сорок копійок з кожного та судовий збір, сплачений за розгляд справи судом апеляційної інстанції, у розмірі по 528 (п'ятсот двадцять вісім) гривень 60 копійок з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук