Суддя-доповідач ОСОБА_1П
Головуючий у 1 інстанції Михальченко А.О.
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крампромекспорт», Приватного підприємства «Альянс» та Науково-дослідного інституту машинобудування, за участі третіх осіб Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції та Державної податкової інспекції у м.Краматорську про поділ в натурі частини нежитлового приміщення, про визнання права власності шляхом збільшення частки у праві спільної часткової власності, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Краматорського міського суду від 12 грудня 2018 року про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крампромекспорт» /надалі ТОВ «Крампромекспорт»/ про поділ в натурі частини нежитлового приміщення, будівлі експериментального лабораторного комплексу механообробного виробництва, розташованого в будинку 10а по вулиці Олекси Тихого в м. Краматорську.

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 серпня 2012 року йому належить 51/100 частка спірного нежитлового приміщення, яка відповідно до технічного висновку має окремий вихід та може бути виділена у окрему одиницю. Тому просив припинити право спільної часткової власності на вказане нежитлове приміщення і виділити йому в натурі в окрему інвентарну одиницю належне йому нерухоме майно за вказаною адресою, а саме: на першому поверсі кімнати № 2, 4, 4а, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 15а, 16, 17, 18, 18а, 18б та 1/2 частку кімнати №10, на третьому поверсі кімнати № 1-31, загальною площею 2013,1кв.м., припинити право спільної часткової власності на вказане нежитлове приміщення, також просив визнати за ним право власності на вказану частину нежитлового приміщення.

23 серпня 2016 року позивач уточнив позов, вказував, що відповідно до технічного паспорту КП БТІ м. Краматорська йому належать на першому поверсі вказаного нежитлового приміщення конкретно визначені приміщення за номерами: 2, 4, 4а, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 15а, 16, 17, 18, 18а, 18б та 1/2 частка кімнати №10 площею 308,7 кв. м. Інша 1/2 частка кімнати №10 на першому поверсі вказаного нежитлового приміщення належить відповідачу ТОВ «Крампромекспорт» відповідно до договору ренти від 22 листопада 2006 року. Спільне користування приміщенням №10 неможливе, тому просив виділити йому натурі у особисту власність та визнати за ним право приватної власності на 1/2 частку кімнати №10 площею 308,7 кв. м., яка примикає до кімнат №№ 2, 4, 4а, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 15а, 16, 17, 18, 18а, 18б, виділити відповідачу в натурі у особисту власність та визнати за ним право приватної власності на 1/2 частку кімнати №10, яка примикає до кімнат №№ 11,12,13. Для здійснення розподілу нежитлового приміщення кімнати №10 загальною площею 617,3 кв. м. на дві рівні частини зобовязати обидві сторони у рівних частках профінансувати улаштування стіни відповідно до технічних вимог, які будуть викладені у висновку судового експерта (т.1 а.с.57-60).

08 грудня 2016 року позивач подав уточнений позов до ТОВ «Крампромекспорт» та Приватного підприємства «Альянс» /надалі ПП «Альянс»/ про виділ в натурі частини нежитлового приміщення, в обґрунтування якого посилався на те, що 24 листопада 2016 року представник відповідача ТОВ «Крампромекспорт» ОСОБА_3 в приміщенні суду вручила йому та подала суду клопотання з копією рішення Господарського суду м. Києва, відповідно до тексту якого ТОВ «Крампромекспорт» не є належним відповідачем у даній справі, оскільки вказаним рішенням суду розірваний договір ренти між ТОВ «Крампромекспорт» та ПП «Альянс». Він вимушений був оскаржити це рішення у апеляційному порядку у звязку із порушенням його прав, як третьої особи, яка мала бути присутня в судовому процесі, оскільки є ще один його позов до ТОВ «Крампромекспорт» про збільшення частки у праві спільної часткової власності, який знаходиться в провадженні Краматорського міського суду. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру від 05 грудня 2016 року власником спірного приміщення був відповідач ТОВ «Крампромекспорт», а за такою ж довідкою від 07 грудня 2016 року право власності на спірне приміщення набуло ПП «Альянс», яке зобовязане бути відповідачем за його позовом. До прийняття рішення за його апеляційною скаргою вважав, що у справі повинні приймати участь два відповідачі. Просив виділити йому натурі у особисту власність та визнати за ним право приватної власності на 1/2 частку кімнати № 10 площею 308,7 кв. м., яка примикає до кімнат №№ 2, 4, 4а, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 15а, 16, 17, 18, 18а, 18б, виділити відповідачу ТОВ «Крампромекспорт» в натурі у особисту власність та визнати за ним право приватної власності на 1/2 частку кімнати № 10, яка примикає до кімнат №№ 11,12,13. Для здійснення розподілу нежитлового приміщення кімнати №10 загальною площею 617,3 кв. м. на дві рівні частини зобовязати його та ТОВ «Крампромекспорт» у рівних частках профінансувати улаштування стіни відповідно до технічних вимог, які будуть викладені у висновку судового експерта (а. с. 52-56 том 2).

08 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про обєднання в одне провадження даної справи та справи № 234/14953/16-ц за його позовом до ТОВ «Крампромекспорт» про визнання права власності шляхом збільшення частки у праві спільної часткової власності (а.с.50 -51 том 2).

08 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якому просив накласти арешт на експериментально лабораторний комплекс, обєкт житлової нерухомості, загальною площею 1905,4 кв. м., розташований за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вулиця Тихого Олекси (Орджонікідзе), 10 а, який є спільною частковою власністю, складається із 49/100 часток та має такі характеристики: перший поверх: кімнати № 1 площею 310 кв. м., № 11 площею 24,6 кв. м., № 12 площею 5,7 кв. м., № 13 площею 19,0 кв. м., приміщення площею 1055,6 кв. м., другий поверх площею 856,8 кв. м., загальною площею 1905,4 кв. м., власником якого відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ПП «Альянс» (а.с.11-13 том 2).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 08 грудня 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ПП «Альянс» вчиняти дії щодо відчуження будь-яким способом 49/100 часток експериментально-лабораторного комплексу, обєкта нежитлової нерухомості, загальною площею 1 905,4 кв. м., розташованого за адресою: Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Тихого Олекси (Орджонікідзе), будинок 10-а, який є спільною частковою власністю ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Альянс», та складається з: першого поверху, загальною площею 1055,6 кв. м. (кімнати №1, площею 674,0 кв. м.; кімнати 1а, площею 13,2 кв. м.; кімнати №16, площею 8,3 кв. м.; 1/2 частини кімнати №10, площею 310,8 кв. м.; кімнати №11, площею 24,6 кв. м.; кімнати №12, площею 5,7 кв. м.; кімнати №13, площею 19,0 кв. м.); другого поверху, площею 856,8 кв. м. ( а. с. 60-61 том 2).

Постановою апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2018 року ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 08 грудня 2016 року залишено без змін.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Крампромекспорт» та Науково-дослідного і проектно-технологічного інституту машинобудування, треті особи відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції та державна податкова інспекція у м. Краматорську про виділ в натурі частини нежитлового приміщення та визнання права власності шляхом збільшення частки у праві спільної часткової власності.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 11 серпня 2012 року він набув право власності на 51/100 частку нерухомого майна (частки експериментально лабораторного комплексу), що знаходиться за адресою: м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 10а, загальною площею 3 947,6 кв. м. Особисто йому належать приміщення на першому поверсі №№ 2, 4, 4а, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 15а, 16, 17, 18, 18а, 18б та ? частка кімнати №10. Відповідачу ТОВ «Крампромекспорт» належить частка першого поверху (промислові приміщення), другий поверх (адміністративні приміщення). Відповідачу ПАТ «Науково дослідний і проектно технологічний інститут машинобудування» належать четвертий та пятий поверхи (адміністративні приміщення). Всі названі промислові та адміністративні приміщення співвласників поєднує загальний дах (покрівля), сходові отвори, ліфт, міжповерхові сходи, загальні несучі стіни, загальне центральне опалення, віконні отвори. На час подання позову дах, сходові отвори, ліфт, міжповерхові сходи, загальні несучі стіни, загальне центральне опалення (частина якого з другого, четвертого та пятого поверхів була незаконно демонтована на метал невстановленими особами), віконні отвори потребують невідкладного ремонту у звязку із руйнуванням під впливом зовнішніх атмосферних умов. Його пропозиції щодо спільного ремонту загальних елементів будівлі співвласники відповідачі проігнорували. З державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від дізнався, що спільні приміщення (4,5 поверхи) відповідача ПАТ «Науково-дослідний і проектно-технологічний інститут машинобудування» знаходяться у податковій заставі за рішенням обтяжувача третьої особи Державної податкової інспекції у м. Краматорську, частка першого поверху (промислові приміщення) та другого поверху (адміністративні приміщення) відповідача ТОВ «Крампромекспорт» арештовані відповідно до постанови від 13 січня 2012 року відділом ДВС Краматорського міського управління юстиції. Не дочекавшись від відповідачів згоди щодо поліпшення спільного майна він вимушений був частково відремонтувати за власні кошти частку загального даху будівлі промислового цеху та адміністративної будівлі експериментально-лабораторного комплексу та витратив на ремонт 1000411,00грн., тому на підставі ч. 3 ст. 357 ЦК України просив збільшити його частку нерухомого майна у справі спільної часткової власності на розмір, пропорційний сумі витрачених ним коштів 1 000 411 грн. за рахунок часток співвласників відповідачів за даним позовом та визнати за ним право власності на збільшену частку (т.2 а.с.66 -69).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2016 року за вказаним позовом відкрито провадження.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно ТОВ «Крампромекспорт» у вигляді частки 1 поверху (промислові приміщення), 2 поверху (адміністративні приміщення) та на майно ВАТ «Науково-дослідний і проектно-технологічний інститут машинобудування» у вигляді будівлі експериментального лабораторного корпусу механообробного виробництва (4,5 поверхи), розташованих за адресою: м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 10а.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27 грудня 2016 року обєднано цивільні справи № 234/18539/16ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Крампромекспорт» про розподіл в натурі частини нежитлового приміщення та № 234/14950/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Крампромекспорт» та Науково-дослідного і проектно-технологічного інституту машинобудування, треті особи відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, державна податкова інспекція у м. Краматорську про визнання права власності, присвоївши обєднаній справі № 234/18539/16 ц ( а. с.152 том 2).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27 грудня 2016 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача ПП «Альянс» (а.с.153 том 2).

В уточненому позові від 16 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами до ТОВ «Крампромекспорт» та Науково-дослідного і проектно-технологічного інституту машинобудування, треті особи відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, державна податкова інспекція у м.Краматорську та просив визнати право спільної часткової власності на будівлю промислового цеху та адміністративної будівлі експериментального лабораторного комплексу механообробного виробництва, розташовану в будинку 10а по вулиці Олекси Тихого в м. Краматорську, за ОСОБА_2 в розмірі 36,21/100 частини будівлі, за ТОВ «Крампромекспорт» 35,38/100 частини будівлі та за Науково-дослідним і проектно-технологічним інститутом машинобудування в розмірі 28,39/100 частини будівлі. Також просив визнати право власності, припинити право власності та виділити в натурі йому, ТОВ «Крампромекспорт» та Науково-дослідному і проектно-технологічному інституту машинобудування чітко визначене майно, згідно приведеного в позові розрахунку.

10 грудня 2018 року ПП «Альянс» у справі за уточненими позовними вимогами ОСОБА_2 до ТОВ «Крампромекспорт», ПП «Альянс» та Науково-дослідного інституту машинобудування про поділ в натурі частини нежитлового приміщення, будівлі експериментального лабораторного комплексу механообробного виробництва, розташованого в будинку 10а по вулиці Олекси Тихого в м. Краматорську та визнання права власності шляхом збільшення частки у праві спільної часткової власності, звернулося до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову застосованих згідно ухвали Краматорського міського суду від 11 жовтня 2016 року та ухвали Краматорського міського суду від 08 грудня 2016 року.

В обґрунтування клопотання ПП «Альянс» посилалось на обставини що були предметом перевірки в господарському суді та рішення Господарського суду Запорізької області від 02 жовтня 2018 року, яким у справі за позовом ТОВ «Крампромекспорт» до ПП «Альянс» про визнання права власності та зустрічним позовом ПП «Альянс» до ТОВ «Крампромекспорт», ТОВ «Краматорський завод Станкомаш» та ОСОБА_2 зустрічний позов було задоволено повністю та витребувано у ОСОБА_2 51/100 частку нежитлового приміщення, будівлі експериментального лабораторного комплексу механообробного виробництва, розташованого в будинку 10а по вулиці Олекси Тихого в м. Краматорську і визнано право власності на це майна за ПП «Альянс». Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 19 вересня 2016 року за ПП «Альянс» до ТОВ «Крампромекспорт» про розірвання договору ренти задоволені позовні вимоги та розірвано укладений між ПП «Альянс» та ТОВ «Крампромекспорт» договір ренти 49/100 частки нежитлового приміщення, будівлі експериментального лабораторного комплексу механообробного виробництва, розташованого в будинку 10а по вулиці Олекси Тихого в м. Краматорську. Іншим рішенням Господарського суду Запорізької області від 26 квітня 2018 року відкрито справу про банкрутство ПП «Альянс». Посилаючись на зазначені рішення заявник стверджував що позивач ОСОБА_2 більше не являється власником та підприємство на виконання рішень господарських судів не може зареєструвати своє право власності на 49/100 частки нежитлового приміщення, будівлі експериментального лабораторного комплексу механообробного виробництва, розташованого в будинку 10а по вулиці Олекси Тихого в м. Краматорську.

Однакове за змістом клопотання про скасування заходів забезпечення позову застосованих згідно ухвали Краматорського міського суду від 11 жовтня 2016 року та ухвали Краматорського міського суду від 08 грудня 2016 року подало ТОВ «Крампромекспорт».

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року задоволено заяву ПП «Альянс» та ТОВ «Крампромекспорт» про скасування заходів забезпечення позову. Скасовано заходи забезпечення позову, які встановлені ухвалою Краматорського міського суду від 11 жовтня 2016 року та ухвалою Краматорського міського суду від 08 грудня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяв про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування скарги заявник посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягало в тому що суд за наявності поважних причин відмовив позивачу в праві приймати участь в судовому засіданні та реалізувати свої процесуальні права щодо обґрунтування своїх заперечень з приводу заяви про скасування заходів забезпечення позову та надання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 11 грудня 2018 року якою поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито провадження та тим самим призупинено дію оскарженого судового рішення Господарського суду Запорізької області від 02 жовтня 2018 року.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до неправильного визначення судом предмету спору, заявник стверджував, що висновок з приводу того, що позивач не є власником зроблений передчасно, а отже продовжує існувати реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, пояснення представника ПП «Альянс», за відсутності інших учасників справи повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином, переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову виходив з того, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 02 жовтня 2018 року витребувано у ОСОБА_2 51/100 частку спірного нежитлового приміщення та право власності на яке визнано за ПП «Альянс» набрало законної сили та відпали підстави, які існували на час розгляду заяви ОСОБА_2 для забезпечення позову.

Однак такі висновки суду не ґрунтуються на обставинах справи та зроблені з порушенням норм процесуального права.

Частинами 1 та 3 статті 151 ЦПК України (в редакції чинній на час процесуальної дії) було передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії та види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами /частини 1, 3 статті 152 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 року/.

ОСОБА_2 подав до суду позов з вимогами до ТОВ «Крампромекспорт», Науково-дослідного і проектно-технологічного інституту машинобудування та відповідачем у справі є ПП «Альянс».

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... незалежним і безстороннім судом ..., який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Реалізовуючи свої права ОСОБА_2 в уточненому позові від 16 квітня 2018 року просив визнати право спільної часткової власності на будівлю промислового цеху та адміністративної будівлі експериментального лабораторного комплексу механообробного виробництва, розташовану в будинку 10а по вулиці Олекси Тихого в м. Краматорську, за ОСОБА_2 в розмірі 36,21/100 частини будівлі, за ТОВ «Крампромекспорт» 35,38/100 частини будівлі та за Науково-дослідним і проектно-технологічним інститутом машинобудування в розмірі 28,39/100 частини будівлі, при цьому просив відступити від часток у праві власності вказуючи що він має право на збільшення його частки, з приводу чого наводив відповідні мотиви, також вважав що підтверджене його право на визнання за ним власності в натурі на визначене в позовній заяві майно.

Застосування заходів забезпечення позову згідно ухвали від 11 жовтня 2016 року та ухвали від 08 грудня 2016 року, Краматорський міський суд обґрунтовував предметом спору, позовними вимогами та наявністю доказів які вказують на існування у позивача обґрунтованого правового інтересу щодо спірного майна нежитлового приміщення, будівлі експериментального лабораторного комплексу механообробного виробництва, розташованого в будинку 10а по вулиці Олекси Тихого в м. Краматорську та вжив заходів забезпечення позову маючи обґрунтовані підстави вважати що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Частиною 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За змістом наведеної норми скасування забезпечення позову може відбутись при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову та суд має з урахуванням нових обставин та доказів наданих учасниками справи пересвідчитися, зокрема в тому, що вимоги сторін розглянуто, спір який виник між сторонами вирішено та відпала реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Однак за обставинами справи суд передчасно до вирішення спору по суті дійшов висновку про прав та обов'язків цивільного характеру сторін, фактично зробив правовий висновок не зясувавши обсягу позовних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає що суд першої інстанції безпідставно не відреагував на аргументи позивача щодо законної сили судового рішення Господарського суду Запорізької області від 02 жовтня 2018 року яке останній вважав вирішальним для розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Фактично суд першої інстанції, постановляючи ухвалу не врахував аргументів позивача та без уваги залишились його заперечення і докази на підтвердження своїх заперечень, що призвело до поверхового розгляду справи.

Зазначені порушення норм цивільного процесуального закону є істотними у зв'язку з тим, що впливають на висновок суду.

В результаті чого не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини 1 першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції який безпідставно скасував заходи забезпечення позову, оскільки заявник не підтвердив мотивів з приводу того, що перестали існувати обставини та відпали обґрунтовані підстави вважати що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції та колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги та зазначає що згідно з частиною 4 статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 158, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.

Судді: