Провадження № 22-ц/801/2540/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 рокуСправа № 127/28748/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

секретар : Константинов А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №4 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 127/28748/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоник Ярослава Івановича про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права власності та скасування запису про право власності, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Іщук Т.П. у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, дата складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ТОВ «Довіра і Гарантія» та державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоника Я.І. про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права власності та скасування запису про право власності.

Разом з позовною заявою, позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення заявленого позову. Підставою забезпечення позову позивач зазначив те, що відповідач, як власник спірної квартири, без вжиття заходів забезпечення позову має можливість навмисно відчужити вказану квартиру, що призведе до істотних ускладнень виконання судового рішення за поданою позовною заявою, у разі її задоволення. Враховуючи зазначене та посилаючись на норми ст.ст. 149, 150 ЦПК України, просив суд вжити наступні заходи забезпечення заявленого позову: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 із забороною проведення будь яких реєстраційних дій у Державному реєстрі на нерухоме майно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2019 року заяву задоволено частково. Постановлено: заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією прав щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія».

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» оскаржило її в апеляційному порядку, як незаконну, необгрунтовану та таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права і з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ухвала суду оскаржується лише в частині, якою задоволено заяву про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, фактично обмежив права та законні інтереси ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», як власника майна, що виходить за межі судового розгляду та виходить за межі позовних вимог позивача. Крім того, скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала перешкоджає господарській діяльності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», оскільки юридично обмежує реалізацію законних прав. Також вказує, що судом не зазначено та належним чином не досліджено, чим саме обумовлена імовірність утруднення виконання або невиконання ймовірного рішення суду по даній справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. З урахуванням зазначеного, просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2019 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до норми ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частин першої п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За нормою ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість судове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення зазначеним правовим вимогам відповідає в повній мірі.

Так, в ході розгляду справи встановлено наступні обставини.

Відповідно до Іпотечного договору №0101/1207/01-018-Z-01 від 14.12.2007 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк», як іпотекодержателем та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0101/1207/01-018 від 14.12.2007 між тими ж сторонами предметом іпотеки виступає квартира АДРЕСА_1 , належна на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.12.2007 приватним нотаріусом ВНМО Курановою О.О. за №7678, зареєстрованого в КП «Вінницьке ООБТІ» від 14.12.2007 за реєстровим 649/52710 в книзі №603. (а/с15 -16).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2014, яке набрало законної сили, в цивільній справі №127/11703/14-ц, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №0101/1207/01-018 від 14.12.2007року в розмірі 601037,09 грн. та судові витрати.(а/с17).

З позовної заяви на а/с 2-9 слідує, що ВАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за кредитним договором №0101/1207/01-018 від 14.12.2007 року ПАТ «Бельта Банк». Ця обставина узгоджується з подальшими подіями.

Так, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2019 року було замінено стягувача по виконанню вищевказаного заочного рішення суду з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а/с19-20).

17.07.2019 року державним реєстратором Глинської сільської ради Калиніського району Вінницької області Сімоником Я.В. прийнято рішення за №47819687 про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за відповідачем ТОВ «Довіра та Гарантія» на підставі документів: іпотечного договору №0101/1207/01-018-Z-01 від 14.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О., вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» №52124 від 25.07.2018 року, Договору купівлі-продажу майнових прав №678/К від 11.07.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., кредитного договору №0101/1207/01-018 від 14.12.2007 року. (а/с21-23).

Станом на 21.10.2019 року у Вінницькому міському суді Вінницької області зареєстрована позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоник Ярослава Івановича про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права власності та скасування запису про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .( а/с2-9).

За таких обставин, суд першої інстанції керувався нормами ст. ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України; п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та практику Верховного Суду у даній категорії справ, виходячи з Постанови Верховного Суду у справі №201/12570/18 від 19.06.2019 року і дійшов правильного висновку про часткове забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції через те, що судом правильно встановлено обставини справи та застосовано необхідні правові норми, до наявних правовідносин при забезпечення позову.

Так, відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 та п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позовних вимог у даній справі є визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем на спірне нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 та скасування запису про право власності.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Саме так мотивована оскаржувана ухвала суду, що відповідає встановленим обставинам справи та застосованим правовим нормам.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про співмірність застосованого виду забезпечення позову предмету позову та вважає, що саме такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову і, що невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити виконання можливого судового рішення, оскільки відповідач може розпорядитися спірним майном на власний розсуд до завершення розгляду справи.

Про це свідчить, в тому числі, і обгрунтування апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, фактично обмежив права та законні інтереси ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», як власника майна.

Застосований вид забезпечення позову передбачений п.4 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Сама процесуальна дія забезпечення позову, визначена главою 10 розділу 1 ЦПК України і застосовується, як уже було зазначено, для забезпечення фактичного виконання судового рішення, у разі задоволення позову, через те, його не можна розцінювати, як обмеження прав та інтересів власника майна, яке є предметом позову.

Щодо твердження апелянта, що оскаржувана ухвала перешкоджає господарській діяльності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», оскільки юридично обмежує реалізацію законних прав, це теж вказує на бажання відповідача негайно розпорядитися спірною квартирою предметом спору і не говорить про втручання у господарську діяльність відповідача через те, що відповідно до ч.1 ст. 3 ГК України, господарською діяльністю є діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Тим самим, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя В.С. Марчук