головуючий у суді І інстанції Литвинова І.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мостової Г.І., суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Сердюк К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року

за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне підприємство «Стітекс» про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку на підставі договору відступлення права вимоги,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне підприємство «Стітекс» про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку на підставі договору відступлення права вимоги за правилами позовного провадження у спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у межах суми позову - 100 000 грн., що обліковуються на належних відповідачеві рахунках у банківських та інших кредитно-фінансових установах, що будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову, накладення арешту на її рухоме та нерухоме майно, зокрема об`єкт нерухомого майна (літ. А) - приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 144 кв м.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року вказану заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову - про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду є передчасними, оскаржувана ухвала постановлена без повного та всебічного з`ясування обставин справи та є необґрунтованою.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, враховує таке.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому засіданні подав заяву у порядку статті 364 ЦПК України про відмову від апеляційної скарги в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, обмежившись лише накладенням арешту на грошові кошти у межах суми позову - 100 000 грн.

Відповідно до частини 4 статті 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається (частина 5 статті 364 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, інші особи до апеляційної скарги не приєднувалися, заява про відмову від апеляційної скарги в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно надійшла до апеляційного суду після відкриття апеляційного провадження та до його закінчення, наслідки відмови від апеляційної скарги на судове рішення, передбачені статтею 364 ЦПК України, заявнику зрозумілі та повторно роз`ясненні у судовому засіданні.

Отже, обставини, які б перешкоджали прийняттю відмови від апеляційної скарги в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно та, відповідно, закриттю апеляційного провадження в цій частині, - відсутні.

Вислухавши думку учасників справи, які з`явились у судове засідання, колегія суддів вважає, що заява про відмову від апеляційної скарги в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майноне суперечить вимогам закону та не порушує прав та законних інтересів інших осіб, та дійшла висновку про можливість прийняття відмови представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 від апеляційної скарги в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно та закриття апеляційного провадження у цій частині.

Ухвала суду першої інстанції, що оскаржується, обґрунтована тим, що заява позивача не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду відсутні.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

В провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває цивільна справаза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне підприємство «Стітекс» про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку на підставі договору відступлення права вимоги.

Як вбачається з позовної заяви, між ПП «Стітекс» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку від 30 жовтня 2017 року.

Згідно до умов цього договору позивач відступив третій особі, ПП «Стітекс», права вимоги за договором банківського рахунку фізичної особи «Мультівалютний» від 24 грудня 2012 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Богуслав», а ПП «Стітекс» зобов`язувалось сплатити позивачу ціну відступлення, а саме: 196 797, 43 доларів США за права вимоги, що відступались за основним договором.

Однак, розмір заборгованості третьої особи ПП «Стітекс» за цим договором за період з грудня 2017 року по 28 серпня 2019 року включно становить 196 797, 43 доларів США, що еквівалентно 5 095 780 грн 85 коп. за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ на дату подання цієї позовної заяви, з врахуванням 3 % річних.

В той же час, між позивачем та відповідачем 09 лютого 2018 року укладено договір поруки № 2. Згідно з п. 1.1. договору поруки відповідач поручається перед позивачем за повне виконання зобов`язань ПП «Стітекс» за договором відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку від 30 жовтня 2017 року.

Судом встановлено, що предметом спору є заборгованість відповідача, як поручителя перед позивачем, про стягнення частини якої у розмірі 100 000 грн останній звернувся до суду з позовом, у розмірі 196 797, 43 доларів США, що еквівалентно 4 951 423 грн 34 коп. станом на 28 серпня 2019 року, 3 % річних від прострочення виконання зобов`язання за договором відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу від 30 жовтня 2017 року за період з 01 січня 2018 року по 28 серпня 2019 року - 144 357 грн 51 коп.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що

станом на дату подання позовної заяви, третя особа ПП «Стітекс» прострочило сплату всіх платежів за договором відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку від 30 жовтня 2017 року;

розмір заборгованості третьої особи ПП «Стітекс» за цим договором за період з грудня 2017 року по 28 серпня 2019 року включно становить 196 797, 43 доларів США, що еквівалентно 5 095 780 грн 85 коп. за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ на дату подання цієї позовної заяви, з врахуванням 3 % річних;

третя особа ПП «Стітекс» знаходиться у скрутному матеріальному положенні та має суттєву заборгованість не тільки перед позивачем, а й перед іншими особами, що підтверджується судовими справами за участю ПП «Стітекс», засновником та кінцевим бенефіціарним власником якого є відповідач;

триваюче ухилення відповідача від виконання свого зобов`язання за основним договором та договором поруки у добровільному порядку, а також ігнорування усних та письмових вимог позивача, що може свідчити про наявність будь-яких намірів погашення такої заборгованості;

05 вересня 2019 року опубліковано оголошення про продаж об`єкту нерухомого майна - (літ. А) приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 144, 00 кв. м власником якого є відповідач.

Колегія апеляційного суду, враховуючи, що у справах 761/22713/19, 60/19729/18, 910/9613/18 судові рішення по суті, які б набрали законної сили, не постановлені вважає, що доводи про те, що третя особа у справі знаходиться у скрутному матеріальному положенні та має суттєву заборгованість не тільки перед позивачем, а й перед іншими особами, не підтверджені належними доказами.

Із урахуванням того, що позов поданий до ОСОБА_3 , яка є відповідачем у справі, а посилання на необхідність застосування заходів забезпечення для виконання відповідачем вподальшому рішення суду, обґрунтовується обставинами щодо третьої особи ПП «Стітекс», колегія апеляційного суду, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, дійшла висновку про те, що відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання відповідачем рішення суду.

А також, колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що адреса нерухомого майна, що зазначена в об`яві про продаж, не співпадає з адресою нерухомого майна, власником якого є відповідач.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року залишається без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, пунктом 1 частини 1 статті 362, частинами 4, 5 статті 364 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про відмову від апеляційної скарги в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно - задовольнити.

Прийняти відмову від апеляційної скарги у вказаній частині та закрити апеляційне провадження у справі в цій частині.

Постанова суду апеляційної інстанції в цій частині підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду в цій частині не підлягає.

Повний текст Постанови складений 27 грудня 2019 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Т.А. Слюсар

В.М. Волошина