Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, належним на праві власності, шляхом позбавлення права користування житлом,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, належним на праві власності, шляхом позбавлення права користування житлом, мотивуючи позов тим, що позивач, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.02.2013 року, реєстровий номер №20, є власником домоволодіння у АДРЕСА_1 . На підставі рішення Руськополянської сільської ради №23-17/VII від 15.06.2017 року, вулицю « АДРЕСА_1 перейменовано на вулицю «Яблунева». У вказаному будинку зареєстровані але фактично з 2013 року не проживають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які не є членами сім`ї позивача. Особистих речей відповідачів у будинку немає. Відповідачі були зареєстровані у вказаному домоволодінні за домовленістю попереднього власника домоволодіння ОСОБА_6 .

Оскільки власником домоволодіння на даний час є ОСОБА_1 та відповідачі не є членами його сім`ї та в будинку не проживають з моменту укладення договору купівлі-продажу, позивач вважає, що вони втратили право на користування житлом у ньому і просить визнати їх такими.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, на адресу місця їх реєстрації, про що є підтвердження у матеріалах справи. Про поважність причин неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не надали.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено що, житловий будинок у АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.02.2013 року, реєстровий номер №20.

Згідно довідок виконкому Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 29.11.2019 року № 2909, №2890, №2935, №2933, отриманих на запит суду, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно зареєстровані у домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 04.11.2019 року, складеного депутатом Руськополянської сільської ради Сарапін М ОСОБА_7 М., встановлено, що у домоволодінні по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 , зареєстровані але не проживають з лютого місяця 2013 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 Житлового Кодексу УРСР).

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.379 ЦК України).

Згідно Правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 7 наведеного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачами, тобто останніми створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем.

Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред`явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Слід зазначити, що відповідачами не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

Договір найму житла між власником домоволодіння ОСОБА_1 та відповідачами відсутній.

Під час розгляду справи встановлено, що з моменту укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, у відповідачів припинилося право власності на нерухоме майно, вони не проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 , їх особисті речі в будинку відсутні, сторони не є членами сім`ї і не були ними, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі в утриманні житла. Відсутні будь-які належні, допустимі та переконливі докази про те, що позивач, як власник квартири, вчиняє дії, направлені на перешкоджання відповідачу користуватися житловими приміщеннями. Отже, судом встановлено, що позивач не може користуватися своїми правами щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки відповідачі чинять йому відповідні перешкоди, враховуючи, що згода позивача на проживання відповідача, відсутня. При цьому, підстав для зняття відповідача з реєстрації у вказаному будинку немає, враховуючи положення статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в редакції від 05.08.2019 року, а саме, слід усунути позивачеві перешкоди у здійсненні права користування власністю домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. (реєстровий номер 20), шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивачем не заявлено вимоги про відшкодування відповідачами понесені ним судові витрати у справі, суд вважає можливим віднести судові витрати у справі за рахунок позивача.

На підставі ст. ст. 317, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 64, 150 ЖК України, керуючись ст. ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , перешкоди у здійсненні права користування власністю домоволодінням по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.02.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П., реєстровий №20, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованих по АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Черкаського апеляційного суду безпосередньо або через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення..

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський