Провадження 2-о/357/247/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання - Кривенко О. С.,

за участю заявника - ОСОБА_1 , заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Біла Церква Київської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі за текстом - «Заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Заявник зазначила, що вона є онукою ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ), на той час її було 13 рокув і вона залишилася проживати зі своєю бабусею - ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 бабуся заявниці - ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1 ).

Відповідно до заповіту, який бабуся заявниці склала 08.02.1992 року, все належне її майно вона заповіла своїм онукам - заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частках кожній.

24.11.1995 року її сестра ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 ).

Заявниця звернулась до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3

25.10.2019 року постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. заявнику у оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відмовлено через відсутність доказів родинних відносин, що вона є онукою ОСОБА_3 .

Посилаючись на приписи ст.4, 293, 315, 318, 319 ЦПК України Заявник просить суду встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , є онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 визнала вимоги заяви, підтвердила її фактичні обставини.

Суд, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 69 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Острійківською сільською радою Київської області 10.06.1992 року серія НОМЕР_1 (а.с.11, 16).

Відповідно до заповіту, посвідченому 08.02.1992 року секретарем виконкому Острійківської сільської ради Київської області, зареєстрованому в реєстрі №5, померла ОСОБА_3 все майно, яке б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на, що за законом має право, заповіла онукам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках кожному (а.с. 23).

Заявниця звернулась до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3

25.10.2019 року постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. заявнику у оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 було відмовлено, через відсутність доказів родинних відносин, що вона є онукою ОСОБА_3 (а.с. 9).

Як вбачається з відомостей від 24.10.2019 року №16.2-38/3877 наданих Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, в ході перевірки по актовим записам про шлюб (за період від 1945 року по теперішній час) по Білоцерківському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за паперовими носіями та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, запис про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 відсутній (а.с.10).

Згідно з свідоцтва про шлюб батьків Заявниці від 22.06.1974 року, актовий запис №17, виданий Острійківською сільською радою Білоцерківського району, Київської області, мати Заявниці мала дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 (а.с.13).

Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини, вона дійсно є онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ч.1 ст.13, п.5 ч. 2 ст. 293, п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) є онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.12.2019 року.

СуддяВ. П. Цукуров