КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року місто Київ.

Справа 752/383/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16840/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 року (постановлену в складі судді Шкірай М.І.,інформація щодо дати складання повного тексту відсутня) про повернення позовної заяви

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 28 серпня 2000 року рішенням Московського районного суду м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з Відповідача майнової шкоди у розмірі 15252, 28 грн., моральної шкоди у розмірі 5000 грн., судовий збір у розмірі 762, 61 грн., а всього - 21014 грн., 89 к.

На підставі зазначеного рішення 11.09.2000 року Московським (Голосіївським) районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з Відповідача майнової та матеріальної шкоди та відкрито виконавче провадження.

Так як рівень інфляції за період з 28.08.2000 року і по день звернення із позовом до суду перевищує 200 %, а відповідач протиправно ухиляється від виконання обов`язку по відшкодуванню шкоди, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 - інфляційні витрати за невиконане грошове зобов`язання у розмірі 44532 (сорок чотири тися1- п`ятсот тридцять дві) грн., та 3% річних у розмірі 11522.97 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять дві гривні, 97 к.).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 року позовну заяву повернуто ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , згідно поштової відмітки 26 вересня 2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що судом безпідставно повернуто позовну заяву, оскільки позивач оскаржувану ухвалу та ухвалу про залишення позову без руху не отримувала, а про прийняте рішення дізналась 18.04.2019 року з сайту судова влада України, після чого на адресу суду надіслала пояснення, що позов пред`явлено нею за останнім відомим місцем проживання відповідача.

Крім того, суд неправильно застосував норми процесуального права, та порушив право позивача на звернення до суду, що гарантоване Конституцією України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року відкрито провадження в даній справі. 23 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву , суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідала вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки не містить повної інформації про учасників справи, та не надано суду належних документів на підтвердження відомостей про відповідача.

Колегія суддів з такими висновками суду не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить інформацію про відповідача та місце його знаходження: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України в м. Києві вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по м. Києву не значиться.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року, позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Частиною п. 3, ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

У частинах першій-третій статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду про залишення позову без руху було направлено на ім`я позивача рекомендованим листом, за зазначеною в позовній заяві адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначене поштове відправлення повернулось 09 квітня 2019 року на адресу суду без вручення, з відміткою поштового відділення зв`язку: «інші причини невручення». (а.с.13)

Після повернення поштового відправлення без вручення, повторно копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу, суд першої інстанції не направляв, а тому апеляційним судом встановлено, що копія вказаної ухвали ОСОБА_2 вручена не була.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року про залишення позовної заяви без руху, судом не була доведена до відома позивача, є обґрунтованими. Дане свідчить про необізнаність позивачки з ухвалою про залишення позовної заяви без руху та про неможливість виконання її вимог у визначений судом першої інстанції строк .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не вчинив усіх можливих та необхідних дій, передбачених нормами ЦПК України, для вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачці.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2 , через невиконання позивачем вимог ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року, не може вважатись законною та обґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права та за не відповідності висновків суду встановленим обставинам. Районний суд безпідставно повернув позовну заяву особі, яка її подала, чим фактично позбавив права на доступ до правосуддя та не врахував, що ніхто безпідставно не може бути позбавлений права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді