233 № 233/6714/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
особи, які брали участь у справі:
заявник ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівсько-Дружківське обєднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівсько-Дружківське обєднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту смерті особи, -
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 06 січня 2016 року у м. Горлівка Донецької області - тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Проте Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 06 листопада 2018 року відмовив у проведенні державної реєстрації смерті особи.
В заяві вказано, що померла є свекрухою заявника та встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для державної реєстрації смерті особи в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть для подальшого отримання допомоги на поховання, оскільки вона проживала разом з померлою та здійснював її поховання за власний кошт.
У судове засідання заявник не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник заінтересованої особи Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника.
Представник заінтересованої особи Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.
Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, поданні на їх підтвердження, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Владимир Владимирської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорту громадянина України. Відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради від 18.08.2017 року № НОМЕР_1, копія якої додана до заяви, заявник ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заявник ОСОБА_1 є невісткою смерті ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб заявника серія ІІІ-КИ № 253701 виданим 18 грудня 1982 року відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська (актовий запис № 2035 від 18 грудня 1982 р. складений відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська), свідоцтва про народження чоловіка заявника серія І-УР № 994440 від 27.04.1960 р. (актовий запис № 882 від 27 квітня 1960 р. складений Микитівським районним бюро ЗАГС м. Горлівка Сталінської області), проте не є родичем ОСОБА_2 у розумінні Сімейного Кодексу України.
06 січня 2016 року у м. Горлівка Донецької області у віці 87 років померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, на підтвердження чого до заяви долучена копія довідки до форми № 106/у, що видається для поховання, за № 62 від 08.01.2016 р., виданої Горлівським відділенням бюро судово-медичної експертизи, про причину смерті ОСОБА_2 гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Також до заяви було долучено свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане 13 січня 2016 року Микитівським відділом ЗАГС м. Горлівка.
Відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради від 19.05.2015 року № НОМЕР_2, копія якої додана до заяви, померла ОСОБА_2 мала зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та була внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5.
Судом оглянуто надані заявником на підтвердження своїх вимог копію реєстраційної картки на ОСОБА_2, світлини з місця поховання ОСОБА_2 Згідно з дозволом на захоронення від 08.01.2016 року організацію та проведення поховання ОСОБА_2 здійснювалось родиною заявника.
Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у заяві.
Відповідно до абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, який набув чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.
Документом № 15.19-64/2565 від 06 листопада 2018 року заявнику відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті в звязку з наданням документу для підтвердження факту смерті особи, який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».
Враховуючи те, що Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» не визначено перелік документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, а також те, що заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті особи, суд дійшов до висновку про те, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди.
З метою захисту прав і свобод заявника у справі суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 06 січня 2016 року у м. Горлівка Донецької області, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане державним органом України, та в подальшому отримати допомогу на поховання.
Керуючись ст.ст.259, 264-265, 273, 293-294, 315, 319, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла 06 січня 2016 року у віці 87 років у м. Горлівка Донецької області, Україна.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1, зареєстроване місце перебування внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3, заінтересовані особи: Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Театральна, буд. 5, ЄРДПОУ 22021072, Костянтинівсько-Дружківське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, .

Суддя