Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 565/863/16-ц

провадження № 61-23830св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив Енергетик»,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Максимчук З. М., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив Енергетик» (далі - ОК «ЖБК Енергетик»)звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення цільового внеску.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є асоційованим членом

ОК «ЖБК «Енергетик». Із відповідачем, як з асоційованим членом кооперативу, було укладено договір про пайову участь у будівництві житла від 07 серпня

2008 року № 122, відповідно до якого ОСОБА_3 замовила кооперативу будівництво однокімнатної квартири, площею 55,64 кв. м, у будинку АДРЕСА_1.

25 квітня 2016 року рішенням загальних зборів членів кооперативу, оформленим протоколом № 66, встановлено для асоційованих членів кооперативу цільовий внесок на погашення кредиторської заборгованості, а саме - для ОСОБА_3 було визначено такий внесок у розмірі 197 522 грн, і встановлено строк внесення цільових внесків до 02 травня 2016 року.

Листом від 29 квітня 2016 року № 17 кооператив повідомив ОСОБА_3 про вказане рішення загальних зборів членів кооперативу та просив до 15 травня 2016 року виконати свої обов'язки перед кооперативом в частині сплати цільового внеску у розмірі 164 410 грн. Однак, ОСОБА_3 на лист кооперативу не відповіла і вищезазначений цільовий внесок не сплатила.

Вказував на те, що ОСОБА_3 є асоційованим членом кооперативу і вона відповідно до статуту кооперативу зобов'язана виконувати рішення загальних зборів членів кооперативу.

Ураховуючивикладене, ОК «ЖБК Енергетик» просив суд стягнути з ОСОБА_3 цільовий внесок у розмірі 197 522 грн.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 липня

2016 року у складі судді Ковтуновича М. І. у задоволенні позову ОК «ЖБК Енергетик» відмовлено.

Рішення міського суду мотивовано тим, що цільові внески, як додатковий неузгоджений обов'язок, повинні встановлюватися відповідно до закону на засадах добровільності участі особи у кооперативі, а їх сплата може призначатися винятково членам кооперативу, а не асоційованим членам кооперативу, яким є ОСОБА_3 Крім того, покладення на відповідача обов'язку сплатити цільові внески призводить до невизначеності правовідносин сторін та веде до здорожчання заздалегідь передбачуваної договірної вартості житла.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОК «ЖБК Енергетик» задоволено. Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 липня 2016 року скасовано. Позов

ОК «ЖБК Енергетик» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОК «ЖБК Енергетик» цільовий внесок у розмірі 197 522 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що умови статуту ОК «ЖБК Енергетик», яким урегульовано права та обов'язки сторін справи, та рішення загальних зборів членів ОК «ЖБК Енергетик» від 25 квітня 2016 року

ОСОБА_3 не оспорювались та не були визнані недійсними у передбаченому законом порядку. Ураховуючи те, що відповідачка є асоційованим членом кооперативу, тому зобов'язана виконувати рішення загальних зборів членів кооперативу. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки вказане буде втручанням у діяльність кооперативу та перешкодою для досягнення статутної мети - будівництва будинку.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням судом норм чинного законодавства. ОСОБА_3 посилалась на те, що в обґрунтування свого рішення апеляційний суд посилався, зокрема, на пункт 3.1 статуту ОК «ЖБК Енергетик», за яким кооператив утворений та здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про кооперацію», інших нормативно-правових актів України та цього статуту. На підставі зазначеного апеляційний суд зробив висновок, що для вирішення спірних правовідносин поряд із положеннями чинного законодавства підлягають застосуванню також умови статуту ОК «ЖБК Енергетик», зокрема, щодо мети, завдань та діяльності указаного кооперативу, його прав і обов'язків, а також прав та обов'язків членів кооперативу. Однак, з таким висновком апеляційного суду погодитись неможливо, оскільки у статуті, що був чинним на час виникнення відносин між сторонами, зокрема, на час укладення вищевказаного договору про пайову учать у будівництві житла, у пункті 10.2 закріплено, що розмір та порядок внесення пайових внесків для членів та асоційованих членів кооперативу встановлюється у договорі між членом кооперативу та кооперативом на дольову участь у будівництві житла відповідно до площі квартири, її комплектації та часу вступу до кооперативу. Отже, щодо майнових питань між сторонами пріоритет в регулюванні відносин має укладений між сторонами договір про пайову участь у будівництві житла, а не положення статуту кооперативу. Крім того, виходячи із засад добровільності участі особи в кооперативі (в тому числі, як асоційований член кооперативу), зазначала, що висновки суду першої інстанції про те, що сплата цільових внесків теж повинна відбуватись виключно на добровільних засадах, а не шляхом стягнення у судовому порядку. При цьому визначення у рішенні загальних зборів членів кооперативу на основі пункту 6.5 статуту щодо можливості звертатись до суду для стягнення внесків у судовому порядку не є безпосередньо відповідальністю, а належить до використання механізму примусу, що суперечить засадам добровільності членства у кооперативі.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є асоційованим членом ОК «ЖБК Енергетик».

07 серпня 2008 року між ОК «ЖБК Енергетик» та ОСОБА_3 було укладено договір № 122 про пайову участь у будівництві житла. Предметом договору є узгодженість сторін про будівництво кооперативом житлового будинку у АДРЕСА_1 та об'єктів комунального, соціального призначення або інших об'єктів, передбачених законодавством, які є невід'ємною частиною вказаного будівництва або супроводжують його і передача замовнику, визначеної договором квартири (НОМЕР_1, загальною площею 55,64 кв. м, двокімнатної у другій черзі) у вказаному будинку та її оплата замовником. Попередня вартість квартири складала 247 598 грн. Замовником до 07 серпня 2008 року вноситься вступний внесок у розмірі 5 тис. грн і перший пайовий внесок у розмірі

40 598 грн. Потім замовник вносить грошові внески згідно графіка проплат (додаток № 1 до договору).

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21 січня 2016 року, було зобов'язано ОК «ЖБК Енергетик» видати довідку про членство у кооперативі та про повну сплату пайового внеску у розмірі встановленої попередньої вартості квартири ОСОБА_3 відповідно до договору про пайову участь у будівництві житла від 07 серпня 2008 року № 122. Зазначене рішення суду першої інстанції в цій частині набрало законної сили.

Згідно витягу з протоколу загальних зборів членів ОК «ЖБК «Енергетик»

від 25 квітня 2016 року № 66 прийняття рішення про те, що «У зв'язку із тим, що необхідно закрити кредиторську заборгованість перед підрядними підприємствами, підприємствами, що постачають будівельні матеріали, банками та враховуючи звіти, подані головою кооперативу, встановити для асоційованих членів кооперативу доплату у вигляді цільового внеску на погашення кредиторської заборгованості, а саме - для ОСОБА_3 - 197 522 грн; строк внесення доплат (цільових внесків) встановити до 02 травня 2016 року».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про кооперацію» кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Отже, виходячи із засад добровільності участі особи в кооперативі (в тому числі, як асоційований член кооперативу), сплата цільових внесків теж повинна відбуватися виключно на добровільних засадах, а не шляхом стягнення у судовому порядку.

Пунктом 6.5 статуту ОК «ЖБК Енергетик» визначено, що відповідальність за порушення зобов'язань щодо сплати внесків (вступного, членських, цільових тощо) може встановлюватися рішенням загальних зборів членів кооперативу. Однак, визначення у рішенні загальних зборів членів кооперативу можливості звертатися в суд для стягнення внесків у судовому порядку не є безпосередньо відповідальністю, а належить до використання механізму примусу, що суперечить засадам добровільності членства особи у кооперативі.

Встановлено, що спірні правовідносини між ОК «ЖБК Енергетик» регулюються статутом кооперативу та договором про пайову участь у будівництві житла.

У статуті кооперативу, що був чинним на час виникнення відносин між сторонами, зокрема на час укладення вищеназваних договорів, у пункті 10.2 якого закріплено, що розмір та порядок внесення пайових внесків для членів та асоційованих членів кооперативу встановлюється у договорі між членом кооперативу та кооперативом на дольову участь у будівництві житла відповідно до площі квартири, її комплектації та часу вступу до кооперативу. Отже, щодо майнових питань між сторонами пріоритет у регулюванні відносин має укладений між ними договір про дольову участь у будівництві житла, а не положення статуту.

Згідно із пунктом 7.1.2 статуту кооперативу передбачено низку альтернативних джерел формування майна кооперативу, в тому числі, наприклад, і майно добровільно передане кооперативу його членами.

Відмовляючи у задоволенні позову ОК «ЖБК Енергетик», суд першої інстанції виходив із того, що цільові внески, як додатковий неузгоджений обов'язок, повинні встановлюватися відповідно до закону на засадах добровільності участі особи у кооперативі, а їх сплата може призначатися винятково членам кооперативу, а не асоційованим членам кооперативу, яким є ОСОБА_3 Крім того, покладення на відповідача обов'язку сплатити цільові внески призводить до невизначеності правовідносин сторін та веде до здорожчання заздалегідь передбачуваної договірної вартості житла.

Суд першої інстанції, виходячи зі змісту положень статті 2 Закону України «Про кооперацію», де визначено поняття цільового внеску, визнав обґрунтованими доводи ОСОБА_3 про те, що цільовий внесок може сплачуватися виключно членами кооперативу, а позивачі є асоційованими членами кооперативу. При цьому, в тій же нормі законодавець, визначаючи поняття паю, додаткового паю поряд із членами кооперативу чітко визначає і асоційованих членів кооперативу, як платників таких внесків. Оскільки саме загальні збори членів кооперативу є вищим органом управління кооперативу, до складу якого не можуть входити асоційовані члени кооперативу, тому сплата цільових внесків може, за законом, покладатися тільки на членів кооперативу, загальні збори яких і здійснюють управління кооперативом.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення міського суду, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов помилкового висновку про те, що умови статуту ОК «ЖБК Енергетик», яким урегульовано права та обов'язки сторін справи, та рішення загальних зборів членів ОК «ЖБК Енергетик» від 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 не оспорювались та не були визнані недійсними у передбаченому законом порядку, а відповідачка є асоційованим членом кооперативу, тому зобов'язана виконувати рішення загальних зборів членів кооперативу.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті спору під час ухвалення рішення у справі, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам, які є належними та достатніми для вирішення зазначеного спору.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційнускаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року скасувати, рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області

від 25 липня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк