Справа № 200/6269/17
Провадження № 6/932/266/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» листопада 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Яковенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро цивільну справу за поданням державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хорошун К.В. про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2019 року державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Хорошун К.В. звернувся до суду з поданням, в якому просив:

-вирішити питання звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку не зареєстровано у встановленому законом порядку;

- визнати власником майна, а саме - квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , Звонкову- ОСОБА_1 ;

- зобов`язати державного реєстратора здійснити реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , на ОСОБА_2 , шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вимоги подання мотивовані тим, що на виконанні у Шевченківському ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 56615987 з примусового виконання виконавчого листа №200/6269/17 від 08.05.2018 року, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 152168,80 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2018 року. У ході примусового виконання, накладено арешт на майно боржника, зобов`язано боржника надати декларацію про доходи та майно, про рахунки в банках та інших фінансових установах. Встановлено, що боржнику ОСОБА_3 - ОСОБА_1 належить квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2005 року. Вказана квартира перебуває в іпотеці ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі іпотечного договору від 29.03.2007 року.

У судове засідання учасники справи не з`явились. Враховуючи положення ч. 11 ст. 440 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за їхньої відсутності, оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2018 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист № 200/6269/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 152168,80 грн. за кредитним договором № DN80FJ00000052 від 29.03.2007 року.

18 червня 2018 року державним виконавцемШевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мойсеєнком О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №200/6269/17 від 08.05.2018 року, зобов`язано боржника протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Державним виконавцем також надано копію договору іпотеки від 29.03.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_1 ; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.03.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а також інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Інших матеріалів та доказів в підтвердження доводів подання державним виконавцем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями частини 1 та 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме маймо боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права дають підстави для висновку, що звернення стягнення на нерухоме майно боржника здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Проте, даних про те, що державний виконавець вживав заходів щодо розшуку належного боржнику рухомого майна, коштів боржника, матеріали справи не містять.

Крім цього, державним виконавцем не надано суду доказів, що боржник обізнаний про наявне виконавче провадження та умисно ухиляється від виконання рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на зазначене, оскільки державним виконавцем не здійснені всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для належного виконання судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що подання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку задоволенню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу, що вимоги подання щодо визнання власником майна, а саме - квартири, розташованої за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , та зобов`язання державного реєстратора здійснити реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не передбачені статтею 440 ЦПК України.

Керуючись ст. 440 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хорошун К.В. про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку - відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску