03.07.2019 Єдиний унікальний номер 200/5434/19
Єдиний унікальний номер судової справи:200/5434/2019
Номер провадження: 2/205/2308/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукінової К.С., судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., про визнання порушення конституційного права на доступ до правосуддя, визнання порушення процесуального права в частині роз`єднання позовних вимог, визнання зловживання суддею службовим повноваженням під час розгляду справи, та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивують тим, що заробітну плату йому не сплачують майже десять місяців, тому на момент подачі позовної заяви здійснити оплату судового збору не має можливості.

Дослідивши клопотання про звільнення від сплати судового збору та надані матеріали суд вважає, що в задоволені клопотання необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, або звільнити від їх сплати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд зазначає, що єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що він підпадає під умови, визначені ст. 8 вищезазначеного Закону.

Таким чином, розстрочення, відстрочення сплати судового збору та звільнення від такої сплати є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається, виходячи із визначених ним обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Проте, як вбачається з матеріалів клопотання, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження викладених у ньому обставин та доказів того, що фінансове становище останнього унеможливлює сплату судового збору за подання позовної заяви.

На думку суду, доданий до клопотання доказ про перебування на розгляді іншого суду позову про стягнення заробітної плати на користь позивача, не свідчить про незадовільний матеріальний стан останнього, та не може свідчити про об`єктивну неможливість позивача сплатити судовий збір за подання позову.

Крім того, у заявленому клопотанні також не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище позивача зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду позовної заяви та він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі у випадку розстрочення такого виду судових витрат.

Під час розгляду клопотання суд також враховує, що Європейським судом з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, що не має можливості вчасно, на момент подачі позовної заяви здійснити оплату судового збору, суд вважає, що у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 136, 258, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукінової К.С., судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., про визнання порушення конституційного права на доступ до правосуддя, визнання порушення процесуального права в частині роз`єднання позовних вимог, визнання зловживання суддею службовим повноваженням під час розгляду справи, та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан

.