Справа № 450/3700/18 Провадження № 2/450/600/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача:1-приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3; 2 - Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

09.11.2018 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся від імені довірителя до суду із позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 10.08.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за номером № 8255 таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивує тим, що 06.11.2018 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП 55452354 йому стало відомо, що державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області здійснюється виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів в сумі 40 189,04 грн. та виконавчого збору у розмірі 4018,9 грн.

Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент його вчинення. Зокрема, такий вчинено на підставі документів, які не передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172, в редакції, яка діяла на час його вчинення, та з порушенням строку давності, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з'явилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, та 12.12.2018 року скерував відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Постанова КМ України від 29 червня 1999 р. № 1172, якою передбачено право кредитора на звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, на час вчинення такого була чинною. Серед іншого стверджує, що позивач періодично здійснював платежі по кредитному договору, останній раз - 09.07.2014 року, чим визнавав борг та перервав строк давності, і саме з цієї дати слід обчислювати початок спливу строку права вимоги. Тому на час скерування приватному нотаріусу заяви про вчинення виконавчого напису - 06.07.2017 року, трирічний строк давності не закінчився. На підставі зазначеного просить у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Третя особа 1 - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, пояснень на позов не подав.

Представник третьої особи 2- Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, пояснень на позов не подав.

У відповідності зі ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату , час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Тому розгляд справи проводиться у відсутність учасників справи.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.08.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8255, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» невиплачених грошових коштів за кредитним договором від 16.09.2013 року в розмірі 40189,04 грн. Стягнення коштів здійснюється за період з 16.09.2013 року по 31 березня 2017 року.

29.12.2017року за заявою ПАТ «КБ «Приватбанк» державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження № 55452354 щодо виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів в розмірі 40189,04 грн., 4018,9 грн. виконавчого збору та 177,59 грн. витрат виконавчого.

Згідно зі статтею 87 ЗУ "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна,нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Частиною 1 статті 88 ЗУ "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМ України № 1172 від 29.06.1999.

Отже, виходячи із наведених норм та враховуючи обставини справи, спірними є два питання: чи вчинено спірний виконавчий напис в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги у стягувача, та чи підтверджували надані нотаріусу документи безспірність вимог до позивача.

Пунктом 3.1 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, зокрема, що з дня права вимоги минуло не більше трьох років, та п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Тобто, наведений трирічний строк для вчинення виконавчого напису пов'язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника, яке виникає у стягувача з моменту невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником у визначений строк.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 910/3033/17.

Як вбачається із представленого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 16.09.2013 року станом на 31.03.2017 року, днем виникнення права вимоги у відповідача є 26.12.2013 року, оскільки саме з цієї дати за позивачем почала обліковуватися заборгованість за кредитом.

Враховуючи викладене, станом на 10.08.2017 року - час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, сплинув трирічний строк визначений ч.1 ст.88 ЗУ «Про натаріат».

Окрім зазначеного, з тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-89 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 вредакції від 10.12.2014 року, на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Вказана редакція у п.2 передбачала, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Суд приймає до уваги також положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису № 8255 від 10.08.2017 року законодавча підстава для його вчинення, а саме п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не була чинною, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення виконавчого напису є незаконною.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, такий слід віднести на рахунок держави

Керуючисьст.ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 10,12, 16, 27, 76, 81,133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 351-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис від 10.08.2017 року № 8255, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 40189,04 грн. (сорок тисяч сто вісімдесят девять гривень 04 коп.) за кредитним договором від 16.09.2013 року таким, що не підлягає виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_5