Справа № 751/5175/18
№ провадження 2/738/13/2019
Р І Ш Е Н Н Я

IМЕHЕМ УКРАЇHИ

05 квітня 2019 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді Парфененко О.Я., з участю секретаря судового засідання Зубкович Н.Ф., представника позивача Лутай Н.М., представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А H О В И В:

У липні 2018 року ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 листопада 2016 року на підставі попередніх усних домовленостей між позивачем та ОСОБА_4 позивачем були перераховані грошові кошти у сумі 483333,00 грн. відповідачу ОСОБА_3, яка на той час була фізичною особою-підприємцем за надання послуг по вивченню кон'юнктури ринку, сприянню реалізації насіння соняшнику. Після перерахування коштів договір між ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ФОП ОСОБА_3 не був укладений, послуги не надавалися, у зв'язку з чим перерахування коштів виявилось без належних правових підстав. Позивач, шляхом направлення листа, звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти в сумі 483333,00 грн., які були набуті відповідачем та зберігаються у нього без достатньої правової підстави. Відповідач на поштовому відділенні вимогу щодо повернення коштів не отримав. Позивач, посилаючись на положення статтей 15, 16, 1212-1214 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_3 483333,00 грн. та судові витрати (а.с. 2-4).

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Представник відповідача у відзиві посилається на те, що між позивачем та відповідачем 01 листопада 2016 року було укладено договір №1, відповідно до якого позивач перерахував відповідачу в період з 02 листопада 2016 року по 03 листопада 2016 року 1400000,00 грн. за надані консультації у сфері інформатизації, у травні 2018 року позивач надав відповідачу акт виконаних робіт від 03 листопада 2016 року. На думку представника відповідача відсутні підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України для задоволення позовних вимог. На підтвердження своїх заперечень представником відповідача надано копію та оригінал документа «Акт надання послуг від 03 листопада 2016 року», виписку по рахунку ОСОБА_3 (а.с. 60-63, 99).

Згідно з ухвалою від 05 грудня 2018 року призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено витання: «Чи виконано підпис у документі, що знаходиться в матеріалах справи на аркуші 99 - «Акт надання послуг від 03 листопада 2016 року» у графі «Директор ОСОБА_5» ОСОБА_5 або іншою особою?» та судову технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання «Чи нанесено відтиск печатки в документі, що знаходиться в матеріалах справи на аркуші 99 - «Акт надання послуг від 03 листопада 2016 року» у графі «Директор ОСОБА_5» печаткою Приватного акціонерного товариства науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля?» (а.с. 119-122).

Позивачем подано до суду письмові додаткові пояснення, згідно з якими позивач зазначив, що в акті надання послуг від 03 листопада 2016 року міститься підпис ОСОБА_5 - директора ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля», який нанесений за допомогою факсиміле, особистого підпису ОСОБА_5 цей документ не містить, що підтверджується висновком експерта від 05 березня 2019 року, тому Акт надання послуг від 03 листопада 2016 року не може бути прийнятий судом в якості належного до допустимого доказу, що підтверджує факт надання послуг ФОП ОСОБА_3 Позивач зазначає, що незважаючи на те, що між сторонами могли бути усні домовленості, на підставі яких були перераховані кошти, відповідач зобов'язаний повернути майно, оскільки підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (а.с. 160-164).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, які зазначені у позовній заяві та письмових додаткових поясненнях.

Представник відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, показання свідка, дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не пiдлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 03 жовтня 2016 року по 14 грудня 2016 року була зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 12-13).

Свідок ОСОБА_5 під час судового розгляду надав показання про те, що обіймає посаду директора ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля», у листопаді 2016 року на підставі попередніх усних домовленостей між ним, як керівником ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля», та ОСОБА_4 щодо реалізації соняшнику за вигідними для підприємства цінами, були перераховані грошові кошти у сумі 483333,00 грн. ФОП ОСОБА_3 На час переказу коштів договір з ОСОБА_3 не був підписаний, при цьому кошти були сплачені за надання послуг у сприянні реалізації насіння соняшнику. Через декілька тижнів зрозумів, що договір підписано не буде, оскільки ОСОБА_3 послуги не надала. Факсиміле особистого підпису не виготовляв та не використовував для підписання документів.

03 листопада 2016 року ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» здійснило перерахування грошових коштів ФОП ОСОБА_3 у сумі 483333,00 грн. з призначенням платежу: «За послуги по наданню консультацій у сфері інформатизації згідно договору №1 від 01 листопада 2016 року», що не заперечувалось сторонами у справі та підтверджується платіжним дорученням від 03 листопада 2016 року (а.с. 8).

Сторонами не надано договору №1 від 01 листопада 2016 року, при цьому представники сторін, свідок ОСОБА_5 вказували, що такий договір не був підписаний.

06 березня 2018 року позивач направив відповідачу претензію-вимогу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, яка не була отримана відповідачем (а.с. 5-7).

Наданий представником відповідача документ «Акт надання послуг від 03 листопада 2016 року» - аркуш справи 99, не може бути прийнятий судом як доказ, що підтверджує виконання відповідачем зобов'язань за договором №1 від 01 листопада 2016 року, оскільки згідно з висновком експерта за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 05 березня 2019 року № 30-34/19-24 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 в акті надання послуг від 03 листопада 2016 року в графі «Директор ОСОБА_5» нанесений за допомогою рельєфного кліше підпису - факсиміле (а.с. 139-146), при цьому сторонами не надано доказів можливості використання факсимільного відтворення підпису директора ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» у відносинах між ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ФОП ОСОБА_3, зокрема письмової згоди сторін, оформленої відповідно до положень частини 3 статті 207 ЦК України.

Відповідно до положень частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків.

Під час розгляду справи встановлено, що правовідносини між сторонами мали договірний характер, оскільки щодо надання відповідачем послуг здійснювались переговори, перерахування грошових коштів в сумі 483333,00 грн. позивачем було здійснено за послуги по наданню консультацій у сфері інформатизації, що підтверджується платіжним дорученням, позивач очікував від ФОП ОСОБА_3 надання послуг, про що зазначав свідок, який є керівником ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля».

Представник позивача у письмових поясненнях та під час судового розгляду зазначав, що позивач зобов'язаний повернути грошові кошти, оскільки підстава, на якій це майно було набуте, згодом відпала, при цьому позивачем не надано доказів, що правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263 - 265 ЦПК України,

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» (місцезнаходження селище Седнів, вулиця Я. Лизогуба, 13 Чернігівського району Чернігівської області, , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00497377) до ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про повернення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Я. Парфененко