Справа № 308/2199/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Балко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 22 жовтня 2005 року між нею та відповідачем - ОСОБА_3 , був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану. Вказує, що за час перебування в шлюбі, у них народилася спільна дитина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що більше двох місяців поспіль вони з чоловіком проживають окремо, між ним припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини, життя яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги у них немає. Вони разом з донькою проживають окремо від відповідача. Крім того, відповідач матеріально своїй доньці не допомагає, участі в її вихованні не приймає та не виконує жоден із обов`язків, які покладені на нього законом, як на батька, а тому вважає, що місце проживання дитини слід визначити із нею.

Також вказує, що на момент звернення до суду з цим позовом, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання ним обов`язку утримувати неповнолітню дитину.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала та просила суд шлюб між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 розірвати, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання даної позовної заяви до досягнення повноліття дитини, а також визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю.

Представника відповідача ОСОБА_4 , у судовому засідання позов визнав частково, проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю не заперечив. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення просив врахувати, що ОСОБА_3 не взмозі сплачувати 3000,00 грн., оскільки ніде не працює, після повернення з АТО хворіє, лікується та не може знайти роботу. Просить визначити розмір аліментів в сумі 2000,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2005 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_6 ) було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області, за актовим записом № 63, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого 22.10.2005 року.

Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася дитина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чопської міської ради №03.12/1820 від 04.07.2019 року слідує, що доцільним буде визначення місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою її місця проживання.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік та стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Як встановлено судом, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом також встановлено, що згідно пояснень представника відповідача, ОСОБА_3 вимогу щодо стягнення з нього аліментів визнав частково, а саме в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., оскілки на даний час ніде не працює, після повернення з АТО хворіє , лікується та не може знайти роботу.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісяця.

Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.01.2019 року 1626 грн., з 01.07.2019 року 1699 грн., з 01.12.2019 року 1779 грн., то така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

При цьому, оскільки позивач пред`явила позов 25.02.2019 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 768,40 грн.

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 22.10.2005 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області, за актовим записом № 63, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 22 жовтня 2005 року розірвати.

Визначити місце проживання дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 25.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення оголошено та виготовлено 17.12.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Лемак