ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/2347/18

Головуючий у першій інстанції - Чурупченко М. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/499/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2019 року про передачу справи на розгляд іншому суду, постановлену в складі судді Чурупченко М.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за позикою,

дата та місце складання повного тексту: 15 лютого 2019 року, м.Корюківка

В С Т А Н О В И В :

В грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 16 грудня 2010 року у сумі 53000 доларів США, але в межах вартості одержаного ним у спадок майна.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 16 грудня 2010 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір позики 55000 доларів США для придбання квартири. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_4 виконала частково та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входила квартира АДРЕСА_1, загальною площею 68,40 кв.м. та житловою площею 31,50 кв.м.; легковий автомобіль Renault Sandero; легковий автомобіль ВАЗ 111940; металевий автомобільний гараж та предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку. Єдиним спадкоємцем померлої є ОСОБА_3, з якого позивач просить стягнути борг.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за позикою передано на розгляд до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити цивільну справу №736/2347/18 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що будь-якого іншого місця проживання чи перебування ОСОБА_3 на час відкриття провадження у даній справі в матеріалах справи не було, судом правильно відкрито провадження, змін у складі відповідачів не відбувалось, офіційну реєстрацію відповідача ОСОБА_3 було змінено лише 20 грудня 201 року, тобто вже після реєстрації в суді позовної заяви, яку було здійснено 14 грудня 2018 року. Ухвала про відкриття провадження оскаржена не була, набрала законності сили та є чинною на даний час, а підстав для передачі справи до іншого суду, з урахуванням положень ч. 2 ст.31 ЦПК України не вбачається.

Також ОСОБА_2 звертає увагу, що згідно ухвали суду про відкриття провадження у справі від 10 січня 2019 року підготовче судове засідання у даній справі було призначено на 14 год. 10 хв. 12 лютого 2019 року. Про це засідання позивач була належним чином повідомлена, але за станом здоров'я прибути в нього не змогла. Про судове засідання 15 лютого 2019 року, в якому розглядалась заява відповідача про передачу даної справи до іншого суду у порушення вимог ст.128 ЦПК України, позивач повідомлена не була. Позивач вважає, що це є суттєвим порушенням норм процесуального права та самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

У наданий судом строк представник ОСОБА_3 - адвокат Кожуховський О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що моментом прийняття справи судом до свого провадження є відкриття провадження судом відповідною ухвалою, а не автоматизований розподіл позовної заяви між суддями. Тобто прийняття справи у складі судді Чурупченка М.І. відбулося 10 січня 2019 року шляхом винесення ухвали про відкриття провадження у цій справі. Саме тому суд, розглянувши заяву представника відповідача послався на п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України та передав справу на розгляд за територіальною підсудністю до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду. Посилаючись на положення ч.2 ст. 31 ЦПК України апелянт вважає, що справа, прийнята судом до свого провадження повинна бути ним і розглянута. Інших аргументів щодо незаконності ухвали апеляційна скаргу не містить, окрім вказівок на призначення підготовчого засідання на 12 лютого 2019 року, а потім на 15 лютого 2019 року, що не впливає на суть ухвали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи за територіальною юрисдикцією до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було подано позов до суду за невірним місцем проживання відповідача, а матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 з 20 грудня 2018 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, тому дана справа не підсудна Корюківському районному суду Чернігівської області.

З таким висновком не може повністю погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У п 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Частиною 8 даної статті визначено, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу (ч.9 ст.187 ЦПК України).

Відповідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду 11 грудня 2018 року, позов зареєстрований 14 грудня 2018 року, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за позикою.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у даній справі, суддя 14 грудня 2018 року звернувся до Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області щодо наявності інформації відносно реєстрації місця проживання (перебування) відповідача. Також у запиті зазначено, що у разі, якщо ОСОБА_3 знятий з обліку, то необхідно вказати коли і куди вибув (а.с.54).

Однак інформація щодо місця проживання/реєстрації ОСОБА_3 була надана лише 09 січня 2019 року. Охрамієвицькою сільською радою зазначено, що ОСОБА_3, станом на 09 січня 2019 року не зареєстрований, але проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.55). В той же час Охрамієвицька сільська рада не надала суду інформацію коли та куди був знятий з реєстрації відповідач.

Тобто, суду надано інформацію, що ОСОБА_3 станом на 09 січня 2019 року проживає в с.Охрамієвичі, тобто висновок суду першої інстанції, що позивачем подано позов за неправильним місцем проживання/реєстрації відповідача є невірним.

Слід зазначити, що відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

За таких обставин, доводи позивача про те, що нею було подано позов за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача ОСОБА_3 заслуговують на увагу. На момент відкриття провадження у суду першої інстанції не було підстав для направлення справи за підсудністю до іншого суду.

На запит апеляційного суду Охрамієвицькою сільською радо надано копію Повідомлення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3, яке зареєстровано сільською радою 26 грудня 2018 року, тобто станом на 09 січня 2019 року, коли сільською радою надавалась відповідь суду на запит, відповідальний орган вже знав інформацію куди та коли знятий з реєстрації ОСОБА_3 в с.Охрамієвичі.

З заявою про передачу справу за підсудністю до іншого суду звернувся представник відповідача лише 04 лютого 2019 року (а.с.83).

Охрамієвицька сільська рада надала повторну інформацію згідно якої станом на 08 лютого 2019 року ОСОБА_3 не зареєстрований і не проживає в с.Охрамієвичі (а.с.93). Хоча матеріали справи не містять будь-якого повторного запиту суду до Охрамієвицької сільської ради.

Доводи апеляційної скарги, що будь-якого іншого місця проживання чи перебування ОСОБА_3 на час відкриття провадження у даній справі в матеріалах справи не було знайшли своє підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, заслуговують на увагу, у зв'язку з чим, ухвала суду про передачу справи на розгляд іншому суду підлягає скасуванню.

Також апеляційний суд приймає доводи ОСОБА_2, що ухвала про відкриття провадження у даній справі оскаржена не була, набрала законності сили та є чинною на даний час, а підстав для передачі справи до іншого суду, з урахуванням положень ч. 2 ст.31 ЦПК України не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги, що згідно ухвали суду про відкриття провадження у справі від 10 січня 2019 року підготовче судове засідання у даній справі було призначено на 14 год. 10 хв. 12 лютого 2019 року, проте не була повідомлена про судове засідання 15 лютого 2019 року, слід зазначити наступне.

Провадження у справі відкрито 10 січня 2019 року, справу призначено у підготовче судове засідання на 14 год. 10 хв. 12 лютого 2019 року (а.с.56). ОСОБА_2 повідомлена про дату, час та місце судового засідання (а.с.58). Згідно довідки секретаря судового засідання у зв'язку з перебуванням судді у службовому відрядженні справа, призначена до розгляду на 12 лютого 2019 року відкладена на 15 лютого 2019 року (а.с.94). Однак, матеріали справи не містять доказів повідомлення сторін про відкладення розгляду справи, проте від представника відповідача 14 лютого 2019 року надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеної на 15 лютого 2019 року (а.с.95). Жодної розписки, або телефонограми матеріали справи не містять. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині також заслуговують на увагу.

В той же час, апеляційний суд не приймає до уваги доводи, зазначені стороною відповідача у відзиві на апеляційну скаргу. Доводи про те, що моментом прийняття справи судом до свого провадження є відкриття провадження судом відповідною ухвалою, а не автоматизований розподіл позовної заяви між суддями не заслуговують на увагу, оскільки відповідач мав право подати апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі від 10 січня 2019 року, якщо вважав, що справа відкрита з порушенням правил підсудності. Слушними є доводи ОСОБА_2 в цій частині, що ухвала судді про відкриття провадження у справі не оскаржена, набрала законної сили, тобто на момент відкриття провадження справа була підсудна Корюківському районному суду Чернігівської області. Апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_3 на ч.2 ст.31 ЦПК України, якою визначено, що не може бути передана справа на розгляд іншому суду у разі, якщо справа стала підсудна іншому суду в процесі розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Поняття право на «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, поширене тлумачення якого надано в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини (справи «Сокуренко і Стригун проти України», «Занд проти Австрії», «Коем та інші проти Бельгії»), що відносить належність справ до юрисдикції певних категорій судів, тобто конкретного національного суду, що має юрисдикцію судити.

Неправильним є висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_2 подала позов за невірним місцем проживання відповідача, оскільки станом на 14 грудня 2018 року (момент реєстрації позовної заяви) відповідач був прописаний і проживав (проживав і на момент відкриття провадження у справі) в с.Охрамієвичі. Тому позивач, на стадії подачі позову до суду, скористався своїм правом та подав свою позовну заяву до Корюківського районного суду Чернігівської області.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що підстави для передачі справи на розгляд іншому суду, передбачені ст.31 ЦПК України, в справі відсутні, тому висновок суду першої інстанції про передачу справи порушує норми процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За вказаних обставин, ухвала не може вважатись постановленою з додержанням вимог закону, і відповідно до ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктами 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ч.1 п.п.3, 4, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: