Справа № 523/2660/19
Провадження №6/523/142/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2019 р.Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Сувертак І. В.,

при секретарі - Кругліков О. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі

заяву ОСОБА_2 про скасування ухвали суду (скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України) що покладені на нього ухвалою суду за №523/12294/13-ц за поданням державного виконавця про заборону виїзду за межі України,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаною заявою, у якій просить суд скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, застосоване щодо нього ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013 року у справі №523/12294/13-ц.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013 року у справі №523/12294/13-ц його було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду по справі №2-3310/09 зазначеного суду, до повного погашення заборгованості. Заявник вважає, що підстави для подальшого тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України відпали, оскільки він не згоден із самим рішенням суду №2-3310/09 так і з ухвалою суду №523/12294/13-ц, а тому просить його клопотання задовольнити.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та задоволити його вимоги та скасувати ухвалу суду у справі №523/12294/13-ц.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не прибули та суд вважає за можливе розглянути зазначену справу за їх відсутності.

Суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно ч.6 ст.441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов,язкової участі державного (приватного) виконавця.

Тобто, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути скасовано судом за вмотивованою заявою боржника.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником жодними належними та допустимими доказами не доведено, що він виконує рішення по справі №2-3310/09.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення виїзду з України або вїзду в Україну осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзду в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі, згідно з дорученням правоохоронних органів.

Крім інших, покладених на органи державної прикордонної служби України завдань, вони також мають право, зокрема, зясовувати підстави вїзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не обґрунтував належними та допустимими доказами своє клопотання, рішення суду про стягнення боргу №2-3310/09 ним не виконується та матеріали справи протилежного не містять, посилання заявника на те, що він з рішеннями суду не згоден, не має будь-якого правового значення для зазначеної справи, тому суд не вбачає жодних правових підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване щодо нього ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013 року у справі №523/12294/13-ц, та відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 354, 441 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України, що покладені на нього ухвалою суду за №523/12294/13-ц за поданням державного виконавця про заборону виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя