Справа № 487/5759/19
Провадження № 2/487/2112/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Кузьменко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рафальської Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Запорожець Д.Ю ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" про скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В C Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ДП "Адміністрація морських портів України" (далі МФ ДП «АМПУ») в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" про скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка зазначала, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2017 року, залишеним без змін постановою Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року з одночасним скасуванням рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року її поновлено на роботі на посаді головного лікаря медичного центру МФ ДП «АМПУ» з 23 грудня 2016 року та стягнуто 82 289,92 грн.

19 липня 2019 року заступником керівника відповідача ОСОБА_4 проведено нараду з питання поновлення її на роботі за участі начальників деяких відділів, де ОСОБА_4 заявив про намір виконати рішення судів, віддав відповідні доручення своїм підлеглим, та доручивши їй надати у понеділок 22 липня 2019 р. службову записку з викладенням бачення перспектив розвитку медичного центру.

Наказом від 19 липня 2019 року № 239/о скасовано наказ від 23 грудня 2016 р. № 1058 про звільнення, її поновлено на посаді головного лікаря медичного центру з 23 грудня 2016 року та доручено централізованій бухгалтерії здійснити виплату середнього заробітку за період з 26 червня 2019 року по 18 липня 2019 року у зв`язку з затримкою виконання рішення суду з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу.

Проте фактичного доступу до робочого місця вона не отримала, їй було запропоновано звільнитись з роботи за власним бажанням з погрозами про кримінальне переслідування.

Після цього, наказом начальника МФ ДП «АМПУ» № 240/о від 22 липня 2019 року, вона була звільнена з посади головного лікаря медичного центру на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України за нібито вчинення «винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні матеріальні цінності, якщо ці дії діють підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу», на підставі рапорту старшого фахівця відділу аналізу та оцінки економічних ризиків ОСОБА_5 .

Посилаючись на порушення норм трудового законодавства при звільненні, а саме: звільнення без згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої вона є, відсутність з її боку порушень трудової дисципліни та позбавлення її можливості надати особисті пояснення з приводу неіснуючих порушень, ОСОБА_1 просила скасувати наказ начальника МФ ДП «Адміністрація морських портів України» від 22 липня 2019 р. № 240/о та поновити її на посаді головного лікаря МЦ філії, з зобов`язанням виконати рішення в цій частині негайно. Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 322 172, 80 грн., та 10 000 грн. судових витрат на надання правничої допомоги.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 серпня 2019 року відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 10 год. 30 хв. 28 серпня 2019 року.

6 вересня 2019 року від МФ ДП «АМПУ» надійшов відзив на позов, а 17 вересня2019 року заперечення на відповідь позивача, в яких зазначено, що позивачка, як головний лікар медичного центру МФ ДП «АМПУ», за своїми посадовими обов`язками повинна була обслуговувати грошові та товарні цінності, виконувати операції, пов`язані з таким обслуговуванням, здійснювати контроль за правильною та безпечною експлуатацією медичної апаратури, приладів та іншого устаткування. Проте, до звільнення у грудні 2016 року ОСОБА_1 своїми діями створила можливість для заподіяння шкоди МЦ МФ ДП «АМПУ», що призвело до втрати довіри з боку керівництва філії. Винні дії позивачки полягали у поставці до МЦ ультразвукової системи E-CUBE inno вартістю 741 868, 40 грн. замість обумовленого договором портативного універсального УЗД сканера E-CUBE і7 вартістю 995 900 грн., що призвело до спричинення відповідачу збитків на суму 254 031, 60 грн. З цього приводу триває кримінальне провадження. Крім цього зазначено про відсутність отримання згоди профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у керівництва на час винесення наказу відомостей про її членство у профспілковій організації підприємства.

У відповіді на відзив зазначено, що відповідачем не витребувано від ОСОБА_1 письмових пояснень перед виданням оскаржуваного наказу, не вказано у чому полягає порушення трудової дисципліни, коли таке порушення відбулося, та не додано копії рапорту старшого фахівця відділу аналізу та оцінки економічних ризиків ОСОБА_5 , який став підставою для винесення наказу про звільнення. Також відповідачем не вірно розраховано середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 11 годину 11 жовтня 2019 року.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом № 239/о від 19 липня 2019 року скасовано наказ № 1058 від 23 грудня 2016 року про звільнення та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря медичного центру з 23 грудня 2016 року та стягнуто 82 289,92 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказані дії проведені на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2017 року, залишеного без змін постановою Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року з одночасним скасуванням рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року.

Наказом начальника МФ ДП «АМПУ» № 240/о від 22 липня 2019 року, ОСОБА_1 повторно звільнено з посади головного лікаря медичного центру на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України за вчинення винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні матеріальні цінності, якщо ці дії діють підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу, на підставі рапорту старшого фахівця відділу аналізу та оцінки економічних ризиків ОСОБА_5 .

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Як роз`яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

З посилань представника відповідача на обов`язки ОСОБА_6 , як головного лікаря МЦ за положенням про МЦ, з обставин закупівлі медичного обладнання, які стали підставою винесення наказу № 240/о від 22 липня 2019 року про її звільнення, та з наданих документів кримінального провадження не вбачається обставин, які вказували б на безпосереднє виконання ОСОБА_6 операцій з грошовими коштами чи інших дій, пов`язаних з обслуговуванням, обліком чи контролем за рухом і зберіганням матеріальних цінностей, зокрема під час поставки ультразвукового обладнання.

За такого відсутні підстави як для втрати довір`я до працівника з боку роботодавця, так і для звільнення на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Згідно частини 2 статті 235 Кодексу Законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу, відповідно до підпунктів 1, 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, розраховується виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 776, 32 грн., тому середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 322 172, 80 грн.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати ОСОБА_1 на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. підтверджуються договором № 03-19 від 17 липня 2019 року про надання правничої допомоги, розрахунком витрат та квитанцією № 27989257-1 від 27 серпня 2019 року.

Виходячи з вимог статті 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з МФ ДП «АМПУ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогами майнового та немайнового характеру у розмірі 3 990, 12 грн. (3 221, 72 грн. + 768, 40 грн.).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 28, 141, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" про скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" від 22.07.2019 року № 240/о про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря медичного центру Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного лікаря медичного центру Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Стягнути з ДП "Адміністрації морських портів України", в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрації морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) (місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 322 172 гривні 80 копійок.

Стягнути з державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 10 000 гривень.

Стягнути з державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 3 990 гривень 12 копійок.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно з п.п.15.5 п.15 ч.1 перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2019 року.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко