КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

секретар Макаренко О.О.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_1 , який діє на підставі довіреності, на рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації за частку вартості спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 з позовом про стягнення компенсації за частку вартості спільного майна.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що 17.09.2005 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. Під час шлюбу народився син ОСОБА_5 .

Разом з тим, під час перебування в шлюбі було придбано автомобіль Fiat Linea 2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 .

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 08.02.2019 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26.03.2019 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Після розірвання шлюбу позивач вирішила поцікавитись долею спільного автомобіля Fiat Linea 2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 .

Спільний автомобіль було відчужено відповідачем, без її згоди як співвласника, на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2016.

В зв`язку з вищезазначеним, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_4 . 96 600, 00 грн. в рахунок компенсації вартості Ѕ частки автомобіля Fiat Linea 2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 3-7).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 07.10.2019 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 96 600,00 грн в рахунок компенсації вартості Ѕ частки автомобіля марки Fiatмоделі Linea2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 . Вирішено питання про розподіл судового збору (а.с. 93-97).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 96 600,00 грн., та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 78 000,00 грн. в рахунок компенсації вартості Ѕ частки автомобіля FiatLinea 2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений в постанові від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц, замість правильного на його думку правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 у справі № 201/14044/16-ц, (а.с. 102-107).

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дійсна ринкова вартість транспортного засобу встановлена в звіті експертного, товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № И-939 є належним та допустимим доказом, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005, який згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 08.02.2017 було розірвано. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися в червні 2016 року.

Під час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем було придбано, зокрема, автомобіль FIAT LINEA 2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8043/2016/147719 від 25.10.2016, ОСОБА_4 , в особі продав ОСОБА_6 , продав ОСОБА_7 транспортний засіб FIAT LINEA, зареєстрований за продавцем 26.02.2011.

З листа Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 11.07.2019 № 31/26-424 вбачається, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів 26.02.2011 здійснено реєстрацію транспортного засобу FIAT LINEA, 2010 р.в., об`єм двигуна 1368 куб. см. на ім`я ОСОБА_4 25.10.2016 року здійснено перереєстрацію вказаного транспортного засобу на нового власника на підставі договору купівлі-продажу № 8043/2016/147719 від 25.10.2016, укладеного в ТСЦ 8043 РСЦ МВС в м. Києві.

Відповідно до Звіту експертного, товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № И-939, складеного 20.05.2019 експертом експертної фірми «Еталон» ОСОБА_8 , дійсна ринкова вартість автомобіля FIAT LINEA 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , становить 193 201,00 грн.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України).

В частині 1 статті 69 СК України зазначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, як зазначено в ч. 1 ст. 71 СК України, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. 5 ст. 71 СК України).

Частинами 1, 2 статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи, що транспортний засіб FIAT LINEA 2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 ., був придбаний відповідачем під час шлюбу із позивачем, то він є спільним майном подружжя й підлягає поділу. Оскільки ОСОБА_4 , розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди ОСОБА_3 , то єдиним способом захисту порушених прав позивача є стягнення з відповідача грошової компенсації 1/2 вартості спірного транспортного засобу.

Для встановлення розміру грошової компенсації 1/2 вартості спірного транспортного засобу, позивачем було долучено до справи звіт № И-939 експертного, товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 20.05.2019, за яким ринкова вартість автомобільного засобу FIAT LINEA 2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 ., становить 193 201,00грн. (а.с. 21-31).

При цьому, відповідач не погоджуючись із зазначеною сумою, в своїй апеляційній скарзі зазначає, що наданий звіт № И-939 експертного, товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 20.05.2019 не є недостовірним доказом у розумінні ст. 79 ЦПК України, а відтак розмір вартості компенсації за належну позивачеві частку майна необхідно визначати із суми, за яку це майно було продано, а не із вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу. Та вказує, що автомобіль FIAT LINEA, 2010 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 . відповідно до договору-купівлі продажу № 8043/2016/147719 від 25.10.2016, було продано за суму 156 000,00 грн. Тому вартість розміру компенсації Ѕ частки від вартості автомобіля становить 78 000,00 грн (а.с. 78).

Однак, вказані доводи апеляційної скарги не можуть братися до уваги, оскільки, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так, під час розгляду справи, судом першої інстанції було роз`яснено учасникам справи, право заявити клопотання по призначення судової автотехнічної експертизи для визначення ринкової вартості транспортного засобу. Однак, сторони не скористались своїм правом заявити клопотання про призначення повторної або додаткової експертизи.

Відтак, звіт № И-939 експертного, товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 20.05.2019 є єдиним і об`єктивним доказом, яким визначена ринкова вартість спірного автомобіля на час розгляду справи.

Крім того, посилання апелянта на помилково застосований висновок ВС у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц у судовому рішенні, не може братися до уваги, оскільки у вказаному правовому висновку Верховний Суд зазначив про необхідність визначення вартості частки спільно майна подружжя, у разі відчуження іншим співвласником такого майна без згоди іншого співвласника, саме на момент розгляду справи, а не на дату відчуження майна. Крім того, в ході розгляду справи в судах першої і апеляційної інстанцій, не було надано доказів на підтвердження доводів відповідача (апелянта), про те, що висновок експерта у даній справі є неналежним та недопустимими доказом

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та не впливають на законність та справедливість ухваленого судом рішення.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_1 , який діє на підставі довіреності - залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації за частку вартості спільного майна - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24грудня 2019 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк