КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа №761/37888/15-ц

провадження № 22-ц/824/1344/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання учасники справи: представник позивача та третя особа представник відповідача представник відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2018 року /суддя Савицький О.А./

у справі за позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства Науково-технічний комплекс «Електроприлад», Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, Державного підприємства «Антонов», Голови Київської міської державної адміністрації Кличка Віталія Володимировича, Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 8, Керівника Київської місцевої прокуратури № 10, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, приватного нотаріуса ОСОБА_10, третя особа: ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з квартирної черги, зобов'язання вчинити дії

за позовом третьої особи ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства Науково-технічний комплекс «Електроприлад», Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, Державного підприємства «Антонов», Голови Київської міської державної адміністрації Кличка Віталія Володимировича, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, приватного нотаріуса ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

07.12.2015 року ОСОБА_8 звернувся з вимогами про визнання спільного рішення адміністрації ПАТ НТК «Електронприлад» і відповідного профспілкового комітету від 28.01.1988 року про зняття з квартирної черги ОСОБА_5 у зв'язку із поліпшенням житлових умов незаконним та скасувати, зобов'язання державної адміністрації Святошинського району м. Києва прийняти його на квартирний облік у зв'язку із ліквідацією квартирного обліку за місцем роботи із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 05.01.1978 року, визнання причини пропуску строку позовної давності поважними та захист його порушених прав. /т. 1 а.с. 1-5/ Вимоги мотивув тим, що його бабуся ОСОБА_14 працювала на ПАТ НТК «Електронприлад» з 29.03.1974 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, займала житлову кімнату. На підставі висновку психіатричного диспансеру №159/8 від 09.09.1977 р. разом з донькою ОСОБА_5 (його матір'ю) була поставлена на квартирний облік з 05.01.1978 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_14 померла та була виключена із списків підприємства, знята з квартирного обліку. На час зняття з квартирної черги не відбулось поліпшення житлових умов, оскільки він народився ІНФОРМАЦІЯ_5, а сестра ІНФОРМАЦІЯ_3, і в кімнаті площею 17 кв.м. в комунальній квартирі фактично вже проживали двоє неповнолітніх дітей. які також потребували покращення житлових умов. Вважає, що його мати ОСОБА_5 у 1988 році порушила його право на житло, не оскарживши рішення про безпідставне зняття з квартирного обліку. Має право бути поставленим на квартирний облік та не знятий з нього у 1988 році. Враховуючи, що у 2001 році був ліквідований квартирний облік на ПАТ НТК «Електронприлад», вважає, що облікова справа повинна бути передана до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку, а саме з 05.01.1978 року. Враховуючи його хронічні психічні захворювання, інвалід з дитинства та тільки 24.12.2012 року був знятий з обліку у лікаря та надана 3 група інвалідності, строк позовної давності пропустив з поважних причин та просив його поновити. Уточненою позовною заявою від 02.09.2016 року, просив зобов'язати Київраду і КМДА виділити йому грошові кошти і купити його родині ізольовану квартиру, згідно пільгової квартирної черги з 1978 року. Вказану уточнену позовну вимогу мотивував тим, що всі пільговики, що перебували в черзі з 1978 року вже отримали квартири. Оскільки у 1978 році квартира надана не була, то і не відбулось поліпшення житлових вимог. /т. 1 ст. 120-125/ 25.10.2016 року подав заяву про уточнення позовних вимог, а саме просив визнати сумісне рішення райради депутатів Ленінградського району м. Києва і профкому заводу «Антонов» від 28.08.1989 року № 480 «Про поліпшення житлових умов» для заселення комунальної квартири АДРЕСА_1 громадянкою ОСОБА_15 2-х сусідам пільговикам по квартирі сфальсифікованим і фіктивним. Визнати сфальсифікованою за документами РДА Святошинського району м. Києва та нотаріуса Івнова П.Ю. дарчу ОСОБА_11 на ОСОБА_17 /т. 1 а.с. 147-150/ Відшкодувати з ОСОБА_18 на користь держави вартість 30/100 їх квартири, визнати, що був договір купівлі-продажу частини квартири, а не дарування. Конфіскувати в нього все майно на користь їх родини, як з особи, яка розпорядилась їх спільних майном без їх згоди, як з особи, що маючи квартиру, набута ще шляхом надання недостовірної інформації про своє майно державним органам. /т. 1 а.с. 182-185/ 02.11.2016 року була подана ще додаткова позовна вимога: зобов'язати підприємство «Антонов» виділити кімнату або житлову площу не менше 19 кв.м. в гуртожитку для звільнення займаної у 1989 році кімнати 13,3 кв.м. членом профкому заводу «Антонов» ОСОБА_15 /т. 1 а.с. 192/ 07.11.2016 року третя особа ОСОБА_5 також звернулася до суду з вимогами про сплату вартості однокімнатної квартири, зобов'язання відповідачів довічно сплачувати їй індексований прожитковий мінімум, лікування, санаторне лікування 2 рази на рік, а вразі її смерті, ті ж самі виплати здійснювати для її 3-х дітей інвалідів. Зобов'язати КМДА та Київраду погодити з лісовим господарством м. Києва виділення їх родині ділянки під забудову по АДРЕСА_3 площею 0, 06 га, присвоїти їй адресу. Зобов'язати відповідачів сплатити їй 100 00 грн. за операцію та лікування. Зобовязати ОСОБА_18, ОСОБА_20, нотаріуса ОСОБА_10 сплатити їх родині, їй гроші у сумі 200 000 грн. для проведення необхідного ремонту у їх квартирі в місцях загального користування. /т. 1 а.с. 231-233/ 11.11.2016 року подала додаткову вимогу про визнання її спадкоємицею на фундамент ОСОБА_21, побудованого ним за адресою: АДРЕСА_3, визнати за нею право на відновлення зазначеного фундаменту за адресою: АДРЕСА_3, та його забудову на цій ділянці з повним правовим та документальним забезпеченням забудови під фундамент, поновити пропущений строк на прийняття нею спадщини після померлого ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_14, зобов'язання виділення родині ОСОБА_8 ділянки площею 0, 06 га під забудову житловим будинком.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2018 року у задоволенні позовів відмовлено. /т. 4 а.с. 207-212/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянти ОСОБА_8 та ОСОБА_5 звернулися зі спільною апеляційною скаргою, в якій просили рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянти посилалися на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважають, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, та мають місце встановленні обставини з посиланням на неіснуючі документи. Зокрема, суд посилається на відсутній у матеріалах справи висновок психіатричного диспансеру №159/8 від 09.09.1977 р., протокол №21 від 05.01.1978 р., протокол №26 від 28.01.1988. Не повно досліджені обставини зняття з квартирного обліку - дата зняття, обставини такого зняття та те, що сім'я ОСОБА_8 фактично не була забезпечена житлом, а ОСОБА_5 потребувала ізольованої квартири за станом здоров'я. Також не враховано, що згідно правил квартирного обліку 1974 р., у разі смерті черговика за членами його сім'ї зберігається квартирна черга, тобто за ОСОБА_5 на підприємстві НТК «Електронприлад» мала зберегтись квартирна черга незалежно від трудових відносин з підприємством. Не досліджено судом ряд доказів у справі: рішення Радянського райвиконкому від 1978 р., що свідчить про право ОСОБА_5 на пільгову чергу; медичні та експерті висновки про її захворювання, що дають право на пільгову чергу. Також судом проігноровано вимогу про переведення родини ОСОБА_8 з черги 1989 р. на чергу 1978 р., не отримання ізольованої квартири та не забезпечення родини житлом по нормі з 1978 р., не вирішено питання про відшкодування коштів зі ОСОБА_11, ОСОБА_20, ОСОБА_10, які довели квартиру до неналежного для проживання стану, не враховано кримінальної справи, заведеної на ОСОБА_11 за шахрайство, який розпорядився часткою їх спільного майна. Не розглянуто судом вимоги про виділення КМДА та Київрадою коштів на купівлю ізольованої квартири, згідно черги 1978 р., не досліджено вимогу про виділення АНТК «Антонов» кімнати їх родині. Вказували на те, що судом не досліджено зазначені у позові земельні вимоги, залишено поза увагою клопотання про призначення експертизи з приводу земельної ділянки по АДРЕСА_3. Не розглянуто судом заяви про поновлення строків позовної давності від 12.05.2017 р. та від 11.11.2016 р. та заява від 2015 р. Не зазначено та не опитано зазначених ними близько 20-ти осіб у справі, не витребувано також за їх клопотанням зразок медичного висновку з ПНД №4 м. Києва на ім'я ОСОБА_5, книгу №1 з НТК «Електронприлад» та 4 томи квартирної справи з СРДА м. Києва. Не досліджено питання про поновлення квартирної справи №82 за 1978 р. по НТК «Електронприлад» та відсутність акту про її списання.

Представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - ОСОБА_6 звернувся із відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Також, з відзивом на апеляційну скаргу звернувся представник ПАТ "НТК "Електронприлад" - ОСОБА_24 посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що ОСОБА_25 та ОСОБА_5 ніколи не перебували у трудових відносинах з ПАТ "НТК "Електронприлад". Звертав увагу, що у вказаному товаристві працювала ОСОБА_14 (бабуся позивача) з 29.03.1974 року. При прийомі на роботу ОСОБА_14 проживала по АДРЕСА_2 і особисто у заяві про прийнятті на роботу зазначила, що житлом забезпечена. Також, зазначав, що відповідно до висновку психіатричного диспансеру № 159/8 від 09.09.1977 року саме ОСОБА_14 разом із її донькою ОСОБА_5, 1966 року народження, була поставлена на квартирний облік (протокол №21 від 05.01.1978 року). Надалі, у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1, зі списків працівників підприємства ОСОБА_14 13.07.1978 року була виключена та відповідно знята з квартирного обліку. Враховуючи, що ОСОБА_5 стала на облік зі своєю матір'ю згідно п. 26 "В" Положення про порядок надання жилої площі в Українській РСР від 20.12.1974 року № 562 на підставі виданого її матері висновку психоневрологічного диспансеру № 159/8 від 09.09.1977 року, а не на загальних підставах, після смерті ОСОБА_14 відпали підстави для надання іншого жилого приміщення ОСОБА_5 Вказував, що ОСОБА_5 причину інвалідності - інвалід з дитинства було встановлено 21.06.2016 року. Потребуючими житла сім'я ОСОБА_8 стала у 1989 року після народження нею третьої дитини ОСОБА_13 та з 27.03.1989 року за місцем проживання перебувають на квартирному обліку в Святошинській районній державній адміністрації в списку першочергового надання житла по категорії "багатодітні сім'ї".

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 р. ліквідовано Апеляційний суд м. Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2018 року № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Таким чином, розгляд справ та матеріалів, що знаходились у провадженні Апеляційного суду м. Києва та Апеляційного суду Київської області, з урахуванням нового автоматичного розподілу справи, здійснюється Київським апеляційний судом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, третьої особи, представників відповідачів, які з'явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_14 - бабуся позивача, працювала на державному підприємстві АНТК імені О.К.Антонова з 01.08.1956 року по 25.03.1974 року на посаді інженера.

ОСОБА_14 12.08.1966 року був виданий ордер НОМЕР_1 на житлове приміщення на сім'ю з двох осіб на право зайняття однієї кімнати 18, 6 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 на підставі рішення Жовтневої ради від 01.08.1966 року № 2339. /т. 1 а.с. 103/

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ленінградської районної ради депутатів трудящих від 25.08.1975 року № 2045 «Про закріплення кімнати площею 14, 7 кв.м. за ОСОБА_14», ОСОБА_14 проживала у кімнаті площею 18, 5 кв.м. родиною із 4-х чоловік та просила закріпити за нею кімнату площею 14, 7 кв.м. даної квартири. Виконком задовольнив вимоги та закріпив за нею другу кімнату площею 14, 7 кв.м. у трикімнатній комунальній квартирі кв. АДРЕСА_2 відповідно до «Положення про порядок надання житлової площі в Українській РСР», від 20.12.1974 року № 562 та прийнята на його виконання постанова Виконкому Київської міської ради депутатів трудящихся і Київської обласної ради профспілок від 17.02.1975 року № 170 діяли норми 7,5 кв.м. на одну особу незалежно від того квартира комунальна чи ізольована.

Враховуючи, що з приєднанням другої кімнати житлова площа склала 33,2 кв.м. на 4 зареєстрованих осіб, відповідно на одну особу площа становила 8, 3 кв.м. ОСОБА_14 було знято з квартирного обліку згідно із законодавством на той час.

Наказом від 26.03.1974 року № 190к ОСОБА_14 була звільнена за власним бажанням. /т. 1 а.с. 179/

В розумінні Правил обліку громадян, які діяли на той момент, ОСОБА_14 припинила трудові відносини з підприємством.

Надалі, ОСОБА_14 з 29.03.1974 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала в ПАТ «НТК «Елекронприлад» інженером-конструктором 3 категорії. При прийнятті на роботу у заяві ОСОБА_14 власноручно вказувала, що житлом забезпечена. /т.1 а.с. 42/

ОСОБА_14 та ОСОБА_27 розірвали шлюб 25.03.1970 року. /т. 4 а.с. 3/

Рішенням від 14.11.1977 року про поділ особових рахунків на дві кімнати площею 18, 5 кв.м. і 14, 7 кв.м. у комунальнійтрикімнатній квартирі АДРЕСА_2: на кімнату площею 18, 5 кв.м. на громадянку ОСОБА_14, сім'я з двох осіб (вона, дочка) та на кімнату 14, 7 кв.м. на ОСОБА_28 сім'я з двох осіб (він, син). /т. 1 а.с. 9/

На підставі висновку психіатричного диспансеру №159/8 від 09.09.1977 року в родині ОСОБА_14 з'явилась особа, яка за станом здоров'я відповідно до чинного законодавства потребувала поліпшення житлових умов, а саме окремої ізольованої житлової площи.

На підставі вищевказаного висновку психіатричного диспансеру на квартирний облік стала ОСОБА_14 разом із її донькою ОСОБА_5 (протокол №21 від 05.01.1978 року) на підставі п. 26 «в» Положення про порядок надання жилої площі в Українській РСР від 20.12.1974 року за №562 за місцем роботи. /т.1 а.с 40-41/

ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_14 померла, знята з обліку у зв'язку із припиненням трудових відносин з підприємством.

В подальшому, знята з квартирного обліку у зв'язку з покращенням житлових умов, відпала потреба в окремій кімнаті.

Також, слід зазначити, що відповідно постанови Київської міської державної адміністрації та Київської міської ради профспілок від 24.12.2001 року № 277 «Про затвердження переліку підприємств, організацій, що здійснюють квартирний облік працівників, які потребують поліпшення житлових умов», ПАТ НТК «Електронприлад» із вказаного переліку був виключений, тобто не мав повноважень на ведення квартирного обліку працівників, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до відповіді ПАТ "НТК "Електронприлад" від 06.06.2012 року № 520/775 на депутатське звернення, можливості надати копії підтверджуючих документів (рішень, витягів з протоколу) щодо обставин 30-річної давності не має можливості, оскільки не має у наявності відповідних документів, облікових квартирних справ, які згідно "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", зберігаються протягом 5-ти років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку). Особи, що мали відношення до ведення квартирної черги, та могли надати пояснення, вже давно не працюють на підприємстві. /т. 1 а.с. 6/

Як зазначає у своїй позовній заяві сам ОСОБА_8 поліпшення житлових умов станом на 28.01.1988 рік не відбулось, однак з таким твердженням погодитись не можна з таких підстав.

Враховуючи норми діючого законодавства того часу, у зв'язку зі смертю ОСОБА_14 відпала потреба в одного з членів родини окремої кімнати, оскільки після смерті ОСОБА_14 на одну ОСОБА_5 залишилось 18, 5 кв.м. у вигляді окремої кімнати.

Також, ОСОБА_8 наголошує як на одну із підстав задоволення позовних вимог на його думку, що оскільки він народився ІНФОРМАЦІЯ_5, сестра ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на момент зняття з черги (28.01.1988 року) вони були неповнолітніми, вони разом з матір'ю проживали у кімнаті площею 17 кв.м. в комунальній квартирі,також потребували покращення житлових умов.

Вказував, що мати ОСОБА_5 у 1988 році порушила його право не оскарживши рішення про безпідставне зняття з квартирного обліку і він мав право бути поставленим на квартирний облік та не бути знятий з нього разом з матір'ю у 1988 році. /т. 1 а.с. 3/

Встановлено, що на квартирному обліку перебували тільки дві особи, бабуся ОСОБА_14 та мати ОСОБА_5 Станом на 1978 рік, ОСОБА_5 було 12 років, її опікуном після смерті матері стала бабуся ОСОБА_23 /т. 4 а.с. 30/

Тобто, у 1978 році дітей у ОСОБА_5 ще не було, тому вимога ОСОБА_8 не приймається колегією суддів.

ОСОБА_5 з 20.04.1972 року по 23.04.1981 рік проживала за адресою АДРЕСА_2 у кімнаті площею 18, 4 кв.м., а з 21.12.1978 року після смерті матері разом з бабусею ОСОБА_23 1913 року народження. /т. 1 а.с. 117/

Відповідно до довідки ЖКУ, 23.04.1981 року по обмінному ордеру ОСОБА_5 разом з бабусею ОСОБА_23 були виписані з колишнього місця проживання та зареєструвались у будинку АДРЕСА_1. /т. 1 а.с. 8/

ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а через декілька днів ОСОБА_5 виповнилось повних 18 років. /т. 2 а.с. 24/

Крім того, ОСОБА_8 ставить питання про те, що у нормі ч. 3 ст. 40 ЖК УРСР визначено, що у разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов за членами його сімї зберігається право подальшого перебування на обліку.

Однак, вказані доводи колегія суддів також не приймає з таких підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 стала на облік зі своєю матір'ю згідно з п.26 «В» Положення про порядок надання жилої в Українській РСР від 20.12.1974 року №562 на підставі виданого її матері висновку психоневрологічного диспансеру №159/8 від 09.09.1977 року, а не на загальних підставах: відсутності мінімального розміру жилої площі, непридатності житла тощо, після смерті її матері відпали підстави для надання іншого жилого приміщення ОСОБА_5, оскільки умови проживання змінились у сторону поліпшення.

Отже, вимоги ОСОБА_8 про визнання спільного рішення адміністрації ПАТ НТК «Електронприлад» і відповідного профспілкового комітету про зняття з квартирної черги ОСОБА_5 у зв'язку із поліпшенням житлових умов незаконним та скасуванню та зобов'язати Святошинську РДА у м. Києві прийняти його на квартирний облік за місцем роботи його померлої бабусі ОСОБА_14 із збереженням попереднього її часу перебування на квартирному обліку - з 05.01.1978 року не підлягає задоволенню.

Відповідно до довідки № 91 від 27.01.2016 року, виданої Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією на квартирному обліку з 27.03.1989 року у складі сім'ї з 4 осіб, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13 перебуває ОСОБА_8 на праві самостійного перебування на вказаному обліку у зв'язку із повноліттям та за категорією: багатодітні сім'ї. /т. 1 а.с. 67-68/

Таке право виникло після народження третьої дитини, а саме сестри позивача ОСОБА_13 /т.1 а.с. 49/

Неналежне виконання обов'язків матері, про яке зазначає ОСОБА_8 спростовується діями ОСОБА_29, внаслідок яких у 1989 році їх сім'я була поставлена на квартирний облік разом із всією родиною у тому числі і позивачем.

Крім того, завдяки саме виконанню обов'язків матері щодо забезпечення своїх дітей житловою площею, ОСОБА_5 оформила свідоцтво про право власності на житло від 12.08.2002 року на 70/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 в рівних долях на ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_8 та ОСОБА_13

Також, до суду першої інстанції ОСОБА_8 було подано уточнену позовну заяву від 02.09.2016 року, в якій він просив зобов'язати Київраду і КМДА виділити йому грошові кошти і купити його родині ізольовану квартиру, згідно пільгової квартирної черги з 1978 року. /т. 1 а.с. 120-125/

Підставою для такої вимоги було зазначено, що всі пільговики 1978 року отримали квартири, а їх сім'ї квартира не надавалась, а отже і поліпшення не було.

Колегією суддів також не приймаються до уваги і доводи апеляційної скарги щодо того, що не досліджено судом першої інстанції ряд доказів у справі: рішення Радянського райвиконкому від 1978 р., що свідчить про право ОСОБА_5 на пільгову чергу; медичні та експерті висновки про її захворювання, що дають право на пільгову чергу, а також судом проігноровано вимогу про переведення родини ОСОБА_8 з черги 1989 р. на чергу 1978 р., не отримання ізольованої квартири та не забезпечення родини житлом по нормі з 1978 р., на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та долучених до них доказів, а саме відповідно до довідки МСЕК серія КИО-1 № 0401959, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 присвоєно довічно з 01.04.2014 року третю групу інвалідності, причина - інвалід з дитинства.

Так само, відповідно до довідки МСЕК серія АВ № 0198133, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 присвоєно довічно з 21.06.2016 року другу групу інвалідності, причина інвалідності - інвалід з дитинства.

Тобто, щодо зазначеного ОСОБА_5 права на ізольовану квартиру з 1978 року як інваліду дитинства, слід зазначити, що як вбачається з вищевказаних довідок ОСОБА_8 1986 рокународження - інвалід дитинства 3 2014 року, причину інвалідності - інвалід дитинства ОСОБА_5 встановили лише у 2016 році, закон зворотної сили не має.

З вказаного, слід дійти висновку про відсутність підстав переведення або відновлення ОСОБА_8 у черзі квартирного обліку 1978 року.

Оскільки вже багаторазово встановлено, що права на чергу 1978 року у сім'ї ОСОБА_8 не було, то виходити потрібно із відомостей, які містять дані щодо просунення по черзі 1989 року, у якій на законних підставах перебуває сім'я.

Так, відповідно до відповіді виконавчого органу Київської міської ради Департаменту будівництва та житлового забезпечення від 16.08.2016 року ОСОБА_5 було повідомлено, що станом на 08.08.2016 рік номер їх черги 112, за категорією - 24 серед першочерговиків. /т. 1 а.с. 128/

25.10.2016 року, як вбачається з матеріалів справи, відбулась зміна позовних вимог. ОСОБА_8 просив визнати сфальсифікованою за документами РДА Святошинського району м. Києва та нотаріуса КМНО ОСОБА_10 дарчу ОСОБА_11 на ОСОБА_17 /т. 1 а.с. 147-150/

Як було раніше встановлено, в комунальній квартирі, в якій проживає сім'я ОСОБА_8, крім виділених їм 2-х кімнат є і третя, площею 13,3 кв.м.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва від 28.08.1989 року № 498, було виділено одну кімнату площею 13,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на сім'ю з 2 осіб ОСОБА_15 1959 року народження та її дочці 1987 року народження. /т. 1 а.с. 160/

На момент отримання вказаного ордеру кімната була вільна. /т. 1 а.с. 175/

Згідно довідки, ОСОБА_15 разом з донькою ОСОБА_32 дійсно проживали та були зареєстровані за вказаною вище адресою. /т. 1 а.с. 165/

Також, ОСОБА_11 був зареєстрований АДРЕСА_1 з 26.04.1990 року по 03.09.1998 рік /т. 1 а.с. 165/

На основі договору міни № 12 № 2у-4258 від 06.10.1994 року ОСОБА_33 та ОСОБА_17 отримали квартиру АДРЕСА_5. /т. 2 а.с. 100/

Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.07.1998 року ОСОБА_33, а також в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_17 продали свою квартиру АДРЕСА_5. /т.1 а.с. 158/

Відповідно до договору дарування частини квартири від 03.07.1998 року, ОСОБА_11 подарував ОСОБА_34 30/100 частин квартири АДРЕСА_1. /т. 1 а.с. 172/

Як вбачається із довідки Форми 3, у кімнаті площею 13, 3 кв.м. проживала та була зареєстрована ОСОБА_33 разом із сином ОСОБА_36 /т. 1 а.с. 155/

Вироком від 14.06.2000 року ОСОБА_33 було визнано винною у кримінальному правопорушенні та позбавлено волі. /т. 1 а.св. 156-158/

ОСОБА_8 також ставив вимогу про відшкодування зі ОСОБА_11 на користь держави 30/100 квартири, конфіскувати з нього все майно на користь їх родини, визнати договір дарування недійсним /а.с. 185/

Крім того, просив зобов'язати підприємство «Антонов» виділити кімнату або житлову площу не менше 19 кв.м. в гуртожитку для звільнення займаної у 1989 році кімнати 13,3 кв.м. житлової площі членом профкому заводу «Антонов» ОСОБА_15 /а.с. 195/

Колегія суддів і в цій частині вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки сам ОСОБА_8 не має ніякого відношення до заводу «Антонова», а ОСОБА_15 як особа, яка законним шляхом набула права розпорядження, користування житловим приміщенням перед сім'єю ОСОБА_8 зобов'язань не несе.

Також, наслідком засідання профкому ПАТ НТК «Електронприлад» від 14.01.2016 року є висновок: не маючи документів, що підтверджують постановку і (або) зняття з квартирного обліку в 1978-2000 роках ОСОБА_14 (матері) чи ОСОБА_5 (дочки) профком не має підстав відмінити рішення профкому складу 30-річної давності про зняття ОСОБА_14 з черги квартобліка на підприємстві в 1978 році і оновлення черговості ОСОБА_5 на квартобліку підприємства з 1978 року. /а.с. 210/

Крім того, із самостійними вимогами звернулась до суду першої інстанції і мати позивача, третя особа ОСОБА_5 Серед іншого також, вона просила відшкодовувати їй та її родині з Міністерства палива та енергетики України за надання дозволу на будівництво та експлуатацію ЧАЕС біля м. Києва наступного: вартості 1-кімнатної квартири, вартість лікування, довічно сплачувати за потребою лікування, санаторне оздоровлення, доплачувати по життєво до прожиткового мінімуму, виділити кошти на ремонт її комуналки, надати земельну ділянку під забудову по АДРЕСА_3, яка раніше була виділена її дідусю ОСОБА_22 та яку забрали у 1999 році, оплатити 100 000 грн. за операцію та лікування та 200 000 на проведення ремонту.

Також, просила виділити сім'ї ОСОБА_8 земельну ділянку під житлову забудову площею 0, 06 га в м. Києві за місцезнаходженням на АДРЕСА_3, зазначену на черговому кадастровому плані міста у вигляді прямокутника в порядку спадкування та компенсації за забрану по АДРЕСА_3. /т. 1 а.с. 235/

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав задоволення вказаних вище вимог на підставі наступного.

Як вбачається з відповіді Першої Київської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки АДРЕСА_3, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_14, яка була спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_22 неможливо, оскільки відсутнє місце відкриття спадщини після смерті ОСОБА_22, пропущений шестимісячний строк прийняття спадщини ОСОБА_14 та відсутні правовстановлюючі документи про належність земельної ділянки саме ОСОБА_22, а саме Державний акт про право власності на земельну ділянку. /т. 1 а.с. 242/

Крім того, відповідно до довідки Головного управління земельних ресурсів, вказана земельна ділянка знаходиться у власності іншої фізичної особи на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, державного акту про право власності на землю від 2007 року. /т. 2 а.с. 126/

Отже, колегія суддів уважно та всебічно оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи те, що, як вже зазначалось вище, як позивачем, так і третьою особою з самостійними вимогами, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені ними у позовних заяві обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 14.02.2019 року.

Головуючий: Судді: