Провадження № 22-ц/812/321/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 лютого 2019 року м. Миколаїв

справа № 487/4031/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

секретар судового засідання: Горенко Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухваленого 03 грудня 2018 року під головуванням судді Сухаревич З.М. в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено 11 грудня 2018 року, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» ( далі- ПАТ «Миколаївгаз) , третя особа Приватне акціонерне товариство « Страхове товариство «Іллічівське» (далі - ПрАТ «СТ «Іллічівське») про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Миколаївгаз» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що 19 серпня 2016 року близько 14.55 години у м. Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю декількох транспортних засобів. З вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «УАЗ 3741 ВП6ТДА», номерний знак НОМЕР_1, що належить ПАТ «Миколаївгаз» на праві колективної власності, було здійснено зіткнення з задньою частиною автомобіля марки «TOYOTA Camry», номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням. В результаті цієї ДТП його автомобіль зазнав значні пошкодження кузова, електроприладів та електрообладнання. В подальшому ним за власний рахунок проведено ремонт та заміну пошкоджених деталей автомобіля, на загальну суму 80454 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Вартість відновлювальних та ремонтних робіт відповідачем не відшкодовано.

Крім того позивач зазначав, що внаслідок ДТП йому завдано моральної шкоди, яка полягає у порушенні нормальних життєвих умов -устрою життя та виробничих стосунків, оскільки автомобіль перебував на ремонті більше двох місяців, у зв'язку з чим він не міг нормально пересуватись за робочими справами у звичному для нього ритмі життя.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 80 454 грн. матеріальної шкоди (49980 грн. вартості ремонтних робіт та 30 474 грн. вартості замінних деталів та матеріалів), а також 7000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_1 80454 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП та 7000 грн. моральної шкоди. Крім того, суд розподілив судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки між неправомірними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачеві, є безпосередній причинно-наслідковий зв'язок і ці обставини повністю доведені у судовому засіданні належними та допустимими доказами, така шкода повинна бути відшкодована відповідачем за правилами статей 1166, 1167 ЦК України.

В апеляційній скарзі ПАТ «Миколаївгаз» посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також на те, що позивачем не доведено розмір матеріальної шкоди і надані ним докази не є належними та допустимими, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, від позивача до апеляційного суду не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок по відшкодуванню завданої майнової шкоди має бути покладено на відповідача, як заподіювача шкоди.

Однак з таким висновком в повній мірі погодитись не можна.

Так, судом встановлено, що 19 серпня 2016 року близько 14 год. 55 хв. в районі мосту через річку Південний Буг по вул. Одеське Шосе в м. Миколаєві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки УАЗ 3741 ВП6ТДА, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, FIAT Albea , реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, автомобіля Москвич 2125 1, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля TOYOTA Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та пасажирові автомобіля Москвич 2125 1 ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження.

Право власності на пошкоджений транспортний засіб TOYOTA Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (наглядове провадження № (15-31) 3870-16 по кримінальному провадженню (а.с.106 зворот).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено у зв'язку з примиренням винного з потерпілим та закрито кримінальне провадження.

Відповідно до реєстраційної картки АМТ автомобіль марки УАЗ 3741 ВП6ТДА, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ВАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» на праві колективної власності (а.с.13).

Відповідач не заперечує вину свого працівника ОСОБА_2 в скоєнні ДТП.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1961-IV), страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до полісу № АЕ/6966489 від 22 січня 2015 року цивільно-правова відповідальність ПАТ «Миколаївгаз» перед третіми особами, як власника транспортного засобу УАЗ 3741 ВП6ТДА була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське» з лімітом відповідальності страховика за шкоду завдану майну третьої особи у розмірі 50000 грн.(а.с.99)

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон № 1961-IV передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1 Закону № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов'язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З огляду на наведене вище, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закон № 1961-IV).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач пояснив, що направляв до ПрАТ «СТ «Іллічівське» вимогу про оплату ремонту свого автомобіля, однак відповіді не отримав.

Таким чином, оскільки позивач не отримав відмову страховика відповідача у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред'явив вимогу про стягнення матеріальної шкоди до відповідача, то такі вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки суд першої інстанції на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права належної уваги не звернув, рішення в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Водночас, що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, колегія дійшла наступного.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За частиною першої статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 грн., суд першої інстанції виходив із обґрунтованості розміру заподіяної моральної шкоди, враховуючи, що через протиправну поведінку відповідача, позивач зазнав душевних страждань та переживань у зв'язку із пошкодженням власного транспортного засобу, який він змушений був відновлювати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а також з розміром стягнутої моральної шкоди виходячи з принципу справедливості та розумності.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності заподіяння моральної шкоди суперечать встановленим обставинам справи.

За такого, рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає залишенню без зміни на підставі стаття 375 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За частинами 1, 10 вказаної норми, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Загальна сума витрат позивача в суді першої інстанції мала складати 1444 грн. 54 коп. (804 грн. 54 коп.- майнова вимога, 640 грн.- немайнова вимога).

Між тим позивачем при подачі позовної заяви сплачено лише 640 грн. за вимогу немайнового характеру.

Загальна сума витрат відповідача при подачі апеляційної скарги складає 2166 грн. 81 коп. (804,54+ 640) х 150%)

В зв'язку з задоволенням апеляційної скарги в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, а також залишення без зміни рішення в частині стягнення моральної шкоди, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню різниця між розміром судового збору, сплаченого відповідачем за апеляційну скаргу в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, та сумою судового збору, сплаченого позивачем за подачу позову про стягнення моральної шкоди, що складає 566 грн. 81 коп. (804,54 х 150%)- 640)

Водночас, оскільки позивачем при подачі позову недоплачені 804 грн. 54 коп. судового збору за вимоги про стягнення майнової шкоди, в задоволенні якої апеляційним судом відмовлено, то вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 грудня 2018 року в частині вимог про стягнення майнової шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення в частині вимог про стягнення моральної шкоди залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» 566 грн. 81 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 804 грн. 54 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіО.О. Данилова Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року.