Справа № 515/517/18
Провадження № 2/515/120/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.,

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності по праву успадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

11 квітня 2018 року адвокат ОСОБА_2, який дії в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область місто Татарбунари, вулиця В.Тура,95, що належала спадкодавцю ОСОБА_4, який помер 28 січня 2015 року та право власності на 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область місто Татарбунари вулиця В.Тура,95, що належала спадкодавцю ОСОБА_5, яка померла 10 травня 2016 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2010 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені заповідальні розпорядження, згідно яких: спадкодавець ОСОБА_4 все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право - заповів ОСОБА_1; спадкодавець ОСОБА_5, належну їй на праві приватної власності 1/2 частку житлового будинку, розташованого в м.Татарбунари по вул.В.Тура,95 з приналежною до неї земельною ділянкою - заповіла ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно. 16 вересня 2015 року приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_6 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після померлого 28.01.2015 року ОСОБА_4, яка складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура, 95.

10 квітня 2018 року від вказаного нотаріуса позивачем також отримано відмову щодо видачі спадщини на 1/2 частини присадибної ділянки за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура, 95 після смерті ОСОБА_4, (спадкова справа № 35/2015) з причин ненадання правовстановлюючого документу на успадковане майно.

10 травня 2016 року померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. 11 листопада 2016 року приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_6 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після померлої 10.05.2016 року ОСОБА_5, яка складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура, 95.

10 квітня 2018 року позивач також отримав відмову від приватного нотаріуса ОСОБА_6 щодо видачі спадщини на 1/2 частини присадибної ділянки за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура, 95 після ОСОБА_5, померлої 10.05.2016 року (спадкова справа 145/2016) з причин ненадання правовстановлюючого документу на успадковане майно.

Оригінал зазначеного Державного акту було втрачено власниками, однак належність померлим спірної присадибної ділянки підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 142698 від 15.11.2012 року, згідно якого співвласниками вказаної ділянки були ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Крім того, рішенням восьмої сесії шостого скликання Татарбунарської міської ради Одеської області № 149-6 від 03.06.2011 року підтверджується передача у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1000 га по вулиці В.Тура, 95 в місті Татарбунари, цільове призначення якої є - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В газеті «Татарбунарський вісник» №12 (5944) від 07.04.2018 року опубліковано обяву про втрату оригіналу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 142698 від 15.11.2012 року.

За таких обставин, позивач вважає що він є спадкоємцем за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура, 95, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 та 1/2 частину земельної ділянки, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура, 95, що належала спадкодавцю ОСОБА_5, але вступити у спадок на вказане майно не може у звязку з юридичними перепонами, що виникли під час отримання ним в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії:

Ухвалою суду від 16.04.2018 року було відкрито провадження по справі (а.с.38).

08 червня 2018 року ухвалою суду було витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7 інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна ОСОБА_5, яка померла 10 травня 2018 року та ОСОБА_4, який помер 28 січня 2015 року (а.с.46).

Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року відкладено підготовче судове засідання та повторно витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7 інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна ОСОБА_5, яка померла 10 травня 2018 року та інформаційну довідку з Єдиного спадкового реєстру заповітів про наявність чи відсутність заповітів від імені спадкодавців ОСОБА_5, ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.65).

Представник Татарбунарської міської ради Одеської області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але направив до суду належно завірену, в установленому законом порядку заяву з проханням заслухати справу у відсутність представника відповідача, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.42).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача, його представника, представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити.

При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Спадкодавці ОСОБА_4 помер 28 січня 2015 року в місті Татарбунари Одеської області, ОСОБА_5 померла 10 травня 2016 року в місті Татарбунари Одеської області, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть відповідно, серії І-ЖД № 402276, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області 28 січня 2015 року (а.с.9) та серії І-ЖД № 450523, виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 10.05.2016 року (а.с.10).

Копією заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 1820, складеного 14.07.2010 року (а.с.13) підтверджується, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй на праві приватної власності 1/2 частку житлового будинку, розташованого в місті Татарбунари Одеської області по вулиці В.Тура, 95 з приналежною до неї земельною ділянкою заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як видно з копії заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 1821, складеного 14.07.2010 року (а.с.14), ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належить йому і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно копії витягу із рішення восьмої сесії VI скликання Татарбунарської міської ради № 149- VI від 03.06.2011 року (а.с.19), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка площею 0,1000 га в межах міста Татарбунари Одеської області по вулиці В.Тура,95).

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 142698 виданого відділом Держземагенства у Татарбунарському районі 15.11.2012 року (а.с.17) ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, місто Татарбунари, вулиця В.Тура,95. Цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Як слідує з додатку до Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку (а.с.18), ОСОБА_5 є співвласником зазначеної земельної ділянки.

Звітом про незалежну експертну грошову оцінку земельної ділянки розміром 0,1000 га, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця В.Тура,95, проведеного ПП «БВКФ «КулЕкспоБуд» ОСОБА_8, визначено вартість вказаної земельної ділянки, яка складає 28 740 грн.(а.с.22-23).

З листів приватного нотаріуса ОСОБА_6 за вих. № 253/01-16, за вих. № 254/01-16 від 10.04.2018 рр. (а.с.20,21) слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої 10 травня 2016 року ОСОБА_5 (спадкова справа № 145/2016) та після померлого 28 січня 2015 року ОСОБА_4 (спадкова справа № 35/2015), у звязку з тим, що він не надав оригінал правовстановлюючого документу на успадковане майно земельну ділянку.

Як вбачається з газети «Татарбунарський вісник» за №12 від 07 квітня 2018 року (а.с.32), в графі «втрачені» міститься обява - вважати недійсним втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 142698 (кадастровий номер :02:002:0126) виданий 15 листопада 2012 року відділом Держземагенства у Татарбунарському районі на імя ОСОБА_4. Цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На аркуші справи одинадцять міститься копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами №95, що розташований у місті Татарбунари Одеської області по вулиці В.Тура від 16.09.2015 року, також на аркуші справи дванадцять наявна копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами №95, що розташований у місті Татарбунари Одеської області по вулиці В.Тура від 16.09.2015 року, згідно яких спадкоємцем після померлого 28 січня 2015 року ОСОБА_4 та померлої 10 травня 2016 року ОСОБА_5 є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, виданих приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 за № 43955491 від 16.09.2015 року (а.с.15), за № 72853850 від 11.11.2016 року (а.с.16), за ОСОБА_1 зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиці В.Тура,95.

Із витребуваної судом інформаційної довідки №52512985 зі Спадкового реєстру від 05.07.2018 року (а.с.49) вбачається, що приватним нотаріусом ОСОБА_6 після смерті спадкодавця ОСОБА_4 заведена спадкова справа №35/2015, зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 57093555 та на її підставі позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.09.2015 року на 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами №95, що розташований у місті Татарбунари Одеської області по вулиці В.Тура (а.с.52). Також в зазначеній спадковій справі, наданій нотаріусом на запит суду, наявна копія заяви ОСОБА_1 від 16.09.2015 року за №632, щодо прийняття спадщини за заповітом після померлого 28 січня 2015 року ОСОБА_4 (а.с.51).

З надісланої на запит суду інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) № 54672644 від 04.01.2019 року (а.с.59) вбачається, що у Спадковому реєстрі зареєстровано заповіт - номер у Спадковому реєстрі 49622435, стан - чинний, номер в реєстрі нотаріальних дій - 1820, дата посвідчення - 14.07.2010 року, місце посвідчення якого є: Татарбунарська районна державна нотаріальна контора, заповідач ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1. Крім того, в матеріалах справи міститься копія заяви № 145/2016 від 10.06.2016 року ОСОБА_9 (а.с.60) щодо відмови одержання обовязкової долі у спадщині та копія заяви за № 418 від 10.06.2016 року від ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (а.с.61). Також нотаріусом надано суду копію виданого позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2016 року, зареєстровано в реєстрі за 1537 на 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами №95 , що розташований за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця В.Тура, належні спадкодавцю (а.с.64).

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

Судом з достовірністю встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, виділену спадкодавцям для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, нотаріальною конторою відмовлено останньому у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказане майно. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та належність її спадкодавцям підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Виготовлення дублікату вказаного правовстановлюючого документу після смерті спадкодавців законом не передбачено, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно в установленому законом порядку.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень відповідача, суд вважає, що права позивача мають бути захищені шляхом визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності по 1/2 частки земельної ділянки, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура,95, що належали спадкодавцям ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст.77, 78, 81, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності по праву успадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2), як спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура,95, що належала на праві приватної спільної часткової власності спадкодавцю ОСОБА_4, померлому 28 січня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2), як спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Одеська область, місто Татарбунари, вулиця Василя Тура,95, що належала на праві приватної спільної часткової власності спадкодавцю ОСОБА_5, померлої 10.05.2016 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.А.Семенюк