Справа № 214/9128/14-ц
6/214/14/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

за участю заявника (боржника) ОСОБА_1

за участю заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно одержаних коштів, заінтересовані особи по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СЕВЕКО», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СЕВЕКО», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник (боржник) ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 31 жовтня 2018 року, в якій просить: визнати виконавчий документ №2/214/1180/15 від 07 листопада 2016 року таким, що не підлягає виконанню повністю.

В обґрунтування заяви зазначає наступне. У листопаді 2014 року ТОВ ТД «СЕВЕКО» звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що у період з 7 грудня 2009 року по 26 вересня 2011 року вона ОСОБА_1, отримала від зазначеного підприємства грошові кошти в загальній сумі 2 379 000 грн. на підставі договорів про поворотну фінансову допомогу, які між сторонами фактично не укладались, а тому підлягають поверненню як безпідставно набуті. В позові, зокрема, стверджувалось, що право зазначеного підприємства на вимогу до неї виникло з 04 липня 2014 року. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року позов було задоволено повністю. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2015 року заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року було скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2015 року скасовано, заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року залишено без змін. Заочне рішення остаточно набуло чинності 29 листопада 2017 року після розгляду її скарги Верховним Судом України. В подальшому, за заявою ТОВ ТД «СЕВЕКО» останньому Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було видано один виконавчий лист №2/214/1180/15 від 07 листопада 2016 року. Одночасно з цим, 08 листопада 2016 року між ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО» та 'ГОВ «Компанія «СЕВЕКО» було укладено договір про відступлення права вимоги. Наразі ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» є стягувачем за виконавчим провадженням №53271236, відкритим на підставі виконавчого листа №2/214/1180/15 від 07 листопада 2016 року. Вважає, що цей борг фактично погашено з огляду на наступні обставини.

Так, 12 грудня 2011 року вона подала нотаріально посвідчену заяву про свій вихід зі складу учасників ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», в якій вказувала на необхідність сплачувати їй вартість частини майна у статутному капіталі цього товариства. Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» від 12 грудня 2011 року її було виключено зі складу учасників товариства та проведено державну реєстрацію змін до установчих документів товариства. З урахуванням вимог ст.54 Закону України «Про господарські товариства» їй в строк до 12 грудня 2012 року мало бути здійснено виплату вартості частини майна у статутному капіталі в сумі 5 495 600 грн., які втім проведені ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО» не були. З наведено вбачається, що її кредиторська вимога виникла набагато раніше, тобто з 12 грудня 2012 року. Обставини невиконання цього грошового зобов'язання у вказаний строк підтверджуються рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року у справі 904/166/14, яким з ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО» стягнуто 5 495 600 грн. вартості частини майна, 665 705,74 грн. 3% річних, 5 511 485,00 грн. інфляційних втрат, 3 205,00 грн. витрат зі сплати судового збору, 23 971,20 грн. витрат на оплату судової експертизи. Після оскарження вищевказаного рішення у справі №904/166/14 в Дніпропетровському апеляційному господарському суді, воно остаточно набрало чинності 29 січня 2018 року. Згідно ст.601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановленийабо визначений моментом предявлення вимоги. Згідно ст.603 ЦК України, у разі заміни кредитора боржник має право пред'явити проти вимоги нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. У разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом предявлення вимоги. Таким чином, вимога ОСОБА_1 в сумі 5 495 600 грн. до ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» виникла з 12 грудня 2011 року, строк вимоги настав 12 грудня 2012 року, і така вимога існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора. Зазначена заява про зарахування зустрічних вимог додається до цієї заяви та була надіслана як ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», так і ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» ще 9 лютого 2018 року. На підставі наведеного, заявник стверджує, що з 9 лютого 2018 року виконавчий лист 112/214/1180/15 від 07 листопада 2016 року не підлягає виконанню повністю.

Зміст вимог та обґрунтування порушення прав та свобод. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення вішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції». Згідно зі ст.ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, як справедливість, неупередженість та обєктивність. Стаття 432 ЦПК України передбачає право боржника звернутись до суду, який видав виконаний документ, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, зокрема, якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Оскільки обовязок боржника може припинятися з передбачених законом підстав, то такі підстави припинення цивільно-правових зобовязань містить глава 50 ЦК України. Гак, зобовязання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобовязань переданням відступного, зарахуванням, прощенням боргу, неможливістю виконання. Очевидним є те, що для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими повязується відсутність обовязку боржника, виникли вже після винесення судом рішення. Як вказувалось вище, в силу ст.601 ЦК України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Згідно статті 603 ЦК України, у разі заміни кредитора боржник має право предявити проти нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. У разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання. Фактично, вимога від нового кредитора ТОВ «Компанія СЕВЕКО» за №026 від 11 листопада 2016 року була отримана нею в грудні 2016 року, в той час як її вимога існувала з 12 грудня 2011 року, а строк її виконання сплив 12 грудня 2012 року. На підставі цього, заява про зарахування зустрічних вимог була надіслана як ТОВ « Торговий дім «СЕВЕКО» (код 33575077). так і ТОВ «Компанія СЕВЕКО» () 9 лютого 2018 року. Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням субєкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Це означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, цьому, характер зобовязань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. Крім того, слід зазначити, що статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

В судовому засіданні заявник (боржник) ОСОБА_1 предявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, вказаних в заяві.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» ОСОБА_2 заперечу4вав проти задоволення заяви, підтримавши свою позицію, викладену в запереченнях. Так, представник зазначив, що в листопаді 2014 року ТОВ «ТД «СЕВЕКО» звернулося до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 2 379 000 гри. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року у справі № 214/9128/14-ц позов задоволено в повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТД «СЕВЕКО» грошові кошти в загальній сумі 2 379 000 грн., понесені судові витрати в розмірі 3 654 грн. 8 грудня 2015 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові. 5 жовтня 2016 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2015 року скасовано, а заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року залишено без змін. 7 листопада 2016 року на виконання рішення по справі за № 2/214/1180/15 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу було видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області ОСОБА_3 24 січня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 21 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 53271236 па підставі ухвали Верховного Суду України від 18 січня 2017 року. Постановою Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року залишено в силі ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 5 жовтня 2016 року. 18 січня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій па підставі виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу № 2/214/1180/15. виданого 7 листопада 2016 року. Відповідно до довідки державного виконавця від 15 серпня 2018 року № 13.13-32/25828 на її виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/214/1180/15 від 7 листопада 2016 року; станом на 23 серпня 2018 року борг відповідачем не погашався. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) переданий ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. 8 листопада 2016 року між ТОВ «Компанія «СЕВЕКО як новим кредитором та ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» як первісним кредитором було укладено договір №0811-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги, належне первісному кредитору, і став кредитором за зобовязанням з безпідставного набуття, збереження майна між первісним кредитором і ОСОБА_1 (боржником) щодо сплати нею грошових коштів в загальній сумі 2 382 654 грн., в т.ч. грошових коштів, які набула ОСОБА_1 за рахунок первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654.00 грн. Згідно з п.2 договору, за цим договором новий кредитор набув право вимагати від боржника ОСОБА_1 належного виконання наступних обов'язків: сплати грошових коштів, які набула ОСОБА_1 за рахунок первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654.00 грн., стягнутих з ОСОБА_1 заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року у цивільній справі № 214/9128/14-ц за позовом ТОВ «Торговий «СЕВЕКО» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2016 року замінено стягувача ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» на його правонаступника ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року у цивільній справі №214/9128/14-ц. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст.601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги

Так, боржник ОСОБА_1 посилається на гой факт, що 12 грудня 2011 року вона подала нотаріально посвідчену заяву про свій вихід зі складу учасників ТОВ «Торговий Дім «СЕВЕКО» з вимогою сплатити їй вартість частки у статутному капіталі. Натомість ОСОБА_1 не надає доказів того, що нею ініційовано відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення у справі № 904/166/14, на яку вона посилається що, вважає також спростовує однорідність вимог. Між стягувачем та боржником не досягнуто домовленості щодо зарахування зустрічних вимог, що виключає припинення зобовязання зарахуванням. У сенсі положень ст.601 ЦК України сторони можуть припинити зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. Дана норма матеріального права припинення зобовязання зарахуванням зустрічних вимог повязує з волею обох сторін, а не однієї із сторін. ОСОБА_1 не надано доказів згоди стягувача па припинення зобовязання зарахуванням зустрічних вимог. За таких обставин саме по собі надіслання на адресу ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» заяви про зарахування зустрічних вимог не дає підстав вважати, що юридичний факт як то зарахування зустрічних вимог настав. Проте, дана заява ОСОБА_1 не була отримана стягувачем ТОВ «Компанія «СЕВЕКО», що підтверджується інформацією на сайті ПАТ «Укрпошта» щодо відправлення 734.

Представник ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України, суд вважає за можливе заяву розглянути за відсутності представника вказаного підприємства.

Суд, дослідивши матеріали заяви, письмові докази, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку про необхідність відмови в її задоволенні з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року позов ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» до ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» грошові кошти в загальній сумі 2 379 000 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3654 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2015 року скасовано заочне рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2015 року скасовано, заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року залишено в силі.

Постановою Верхового Суду України від 29 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2016 року.

Таким чином, заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року набрало законної сили 5 жовтня 2016 року. Доводи ОСОБА_4 про набрання рішенням чинності 29 листопада 2017 року є помилковими, адже дію рішення суду першої інстанції Верховним Судом України не було зупинено.

7 листопада 2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу видано виконавчий лист, який звернуто стягувачем до примусового виконання.

В свою чергу, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» на користь ОСОБА_1 5 495 600 грн. вартості частки майна, 665 705,74 грн. 3% річних, 5 511 485 грн. інфляційних втрат, 3 205 грн. витрат по сплаті судового збору, 23 971,20 грн. витрат на оплату судової експертизи.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29 січня 2018 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року залишено без змін.

Відомості про звернення рішення рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року до примусового виконання в матеріалах справи відсутні.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа №2/214/1180/15 від 07 листопада 2016 року таким, що не підлягає виконанню повністю, заявник посилалась на можливість зарахування зустрічних вимог. Так, на думку заявника, її вимога на суму 5 495 600 грн. до ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО» виникла з 12 грудня 2011 року, строк вимоги настав 12 грудня 2012 року, і така вимога існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора. Зазначена заява про зарахування зустрічних вимог додається до цієї заяви та була надіслана як ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», так і ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» ще 9 лютого 2018 року. На підставі наведеного, заявник стверджує, що з 9 лютого 2018 року виконавчий лист 112/214/1180/15 від 07 листопада 2016 року не підлягає виконанню повністю.

Однак суд не може погодитись з такими доводами заявника, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повність або частково, якщо його було видано помилково або обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Позаяк, діючим законодавством України не визначено, що законодавець має на увазі у змісті словосполучення «інші причини», а тому приймаючи рішення про можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд надає оцінку підставам, які це обумовлюють за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на обєктивному всебічному та безпосередньому дослідженні наявних доказів в їх підтвердження.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви суд враховує, що вказані в нормі підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги 5 ЦК України. Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: 1) видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); 2) коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; 3) видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; 4) помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; 5) видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; 6) пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

В даному випадку виконавчий лист було видано на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, виконавчий лист відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Наявність матеріально-правових підстав, які б свідчили про відсутність у боржника обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його виконанням, жодними доказами не підтверджені. Між стягувачем та боржником не досягнуто домовленості щодо зарахування зустрічних вимог, що виключає припинення зобовязання зарахуванням. У сенсі положень ст.601 ЦК України сторони можуть припинити зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. Дана норма матеріального права припинення зобовязання зарахуванням зустрічних вимог повязує з волею обох сторін, а не однієї із сторін. ОСОБА_1 не надано доказів згоди стягувача па припинення зобовязання зарахуванням зустрічних вимог. За таких обставин саме по собі надіслання на адресу ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» заяви про зарахування зустрічних вимог за відсутності доказів її отримання не дає підстав вважати, що юридичний факт як то зарахування зустрічних вимог настав.

Крім того, проводячи аналіз обставин в їх хронологічності, суд вважає помилковими посилання заявника на те, що вимога ОСОБА_1 виникла раніше, оскільки судове рішення за її вимогами ухвалено пізніше, ніж рішення за вимогами ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», яке на той момент вже було звернуто до примусового виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Відтак, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 258, 260, 353, 354, 432ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно одержаних коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Повну ухвалу складено 16 січня 2019 року.

Головуючий суддя Прасолов В.М.