Справа № 151/675/18
Провадження № 22-ц/801/686/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 рокуСправа № 151/675/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Богацької О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 151/675/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 31 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Моцного В. С. у залі суду, повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (надалі - ТДВ «СК «Кредо») про стягнення страхової виплати.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок пожежі загинув його батько - ОСОБА_4, майнові інтереси якого, пов?язані з життям, здоров?ям та працездатністю відповідно до договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків від 21 квітня 2017 року було застраховано ТДВ «СК «Кредо».

З метою отримання страхової виплати, він, як спадкоємець ОСОБА_4, звертався до відповідача із заявами про здійснення такої виплати, проте відповіді не отримав.

На звернення приватного нотаріуса Мілько А. М. у зв?язку з оформленням спадщини, представник ТДВ «СК «Кредо» Попова С. С. листом повідомила про те, що на підставі страхового акта № Z17B1PB700002Z від 02 січня 2018 року йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування і станом на 04 травня 2018 року таке відшкодування не нараховувалося та не виплачувалося.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання узятих на себе зобов?язань за договором страхування, чим порушує його право як спадкоємця застрахованої особи, передбачене ст. 1229 ЦК України, просив стягнути з відповідача на його користь, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, страхову виплату за договором страхування у розмірі 50 000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 31 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Зобов'язано управління Державної казначейської служби України у Чечельницькому районі Вінницької області повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 704, 80 грн судового збору.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову та стягнення суми страхового відшкодування, оскільки під час пожежі ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп?яніння, що підтверджується висновком судово-медичного експерта від 14 серпня 2017 року № 89, і це, відповідно до положень п. 4.2 Умов страхування по договору добровільного страхування від нещасних випадків виключає настання страхового випадку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2019 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ураховуючи обставини справи та зважаючи на предмет спору, яким є стягнення страхового відшкодування за договором страхування у порядку спадкування, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки висновку судово-медичного експерта, відповідно до якого смерть застрахованої особи настала внаслідок комбінованої дії на ОСОБА_4 токсичних властивостей чадного газу та високої температури (відкритого полум?я), а не у зв?язку з вживанням ним алкоголю.

Висновок суду ґрунтується на припущеннях, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про наявність причинно-наслідкового зв?язку між смертю ОСОБА_4 та вживанням ним алкоголю.

У відзиві на апеляційну скаргу генеральний директор ТДВ «СК «Кредо» Кривцун В. В. указував на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам, правильно визначив характер спірних правовідносин та правильно застосував норми матеріального права.

Посилається на безпідставність аргументів апеляційної скарги та вказує, що відмова у виплаті позивачеві страхового відшкодування є правомірною та такою, що відповідає вимогам п.п. 5 та 6 п. 4.2 Умов страхування, оскільки на момент смерті страхувальник перебував у стані алкогольного сп?яніння, що виключає настання страхового випадку та можливість здійснення страхової виплати незалежно від наявності причинно-наслідкового зв?язку між уживанням алкоголю та його смертю, а також з огляду на те, що ймовірною причиною пожежі є необережність під час паління в ліжку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

21 квітня 2017 року між ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_4 укладено договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № DNHENS-173L49T (а. с. 76-77).

Цей договір укладено із застосуванням майданчика цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі публічної оферти страховика та усної заяви (акцепту) страхувальника. Договір підписано із використанням електронного підпису шляхом введення страхувальником у програмні комплекси майданчика ОТР-пароля, надісланого на мобільний телефон страхувальника провайдером. Страхувальник ознайомлений з правилами та умовами страхування. Умови страхування є невід?ємною частиною договору страхування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 8).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 92 від 14 серпня 2017 року причиною смерті ОСОБА_4 стали термічні опіки III-IV ступеня 100 % поверхні тіла (а. с. 9).

Відповідно до висновку експерта Бершадського міжрайвідділення судово-медичної експертизи від 14 серпня 2017 року № 89 смерть ОСОБА_4 настала внаслідок комбінованої дії токсичних властивостей чадного газу та високої температури (відкритого полум?я). Будь-яких тілесних ушкоджень, не пов?язаних з дією на ОСОБА_4 високої температури (відкритого полум?я) не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,5 %. Така концентрація етилового спирту в крові відповідає легкому ступеню алкогольного сп?яніння (а. с. 10-14).

З акта про пожежу від 14 серпня 2017 року, складеного комісією у складі головного фахівця Чечельницького РС ГУ ДСНС України у Вінницькій області Долинського В. М., ОСОБА_3, старшого слідчого СВ Чечельницького ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Рожкевича Я. С. слідує, що пожежа виникла ІНФОРМАЦІЯ_1 о 04:00 год. у житловому будинку ОСОБА_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Ймовірною причиною пожежі стала необережність під час паління в ліжку ОСОБА_4 (а. с. 176-177).

Відповідно до звіту про причини виникнення пожежі, складеного головним фахівцем Чечельницького РС ГУ ДСНС України у Вінницькій області Долинським В. М., розглядалося три версії виникнення пожежі, а саме: умисний підпал, коротке замикання електричної проводки та необережність господаря будинку під час паління.

Найімовірнішою причиною пожежі стала необережність господаря будинку під час паління, оскільки осередок пожежі знаходився саме в місці знаходження дивану.

Згідно з постановою слідчого Чечельницького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Танасійчука В. В. від 19 вересня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2017 року за № 0000107 по факту виявлення під час гасіння пожежі по АДРЕСА_3 трупа ОСОБА_4, закрито у зв?язку з відсутністю події злочину (а. с. 15).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області Мілько А. М., спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, є його син - ОСОБА_3, у тому числі з урахуванням Ѕ частки у спадщині, від якої відмовився ОСОБА_11 (а. с. 16).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо отримання страхової виплати (а. с. 22-24).

Листом від 04 травня 2018 року, наданого у відповідь на запит нотаріуса, представник ТДВ «СК «Кредо» Попова С. С. повідомила про те, що на підставі страхового акта № Z17B1PB700002Z від 02 січня 2018 року ОСОБА_3 відмовлено у виплаті страхового відшкодування і станом на 04 травня 2018 року таке відшкодування не нараховувалося та не виплачувалося (а. с. 18).

Відповідно до страхових актів № Z177GPB700004M від 16 серпня 2017 року, № Z17В1РВ700002Z від 02 січня 2018 року ТДВ «СК «Кредо» відмовлено у виплаті страхового відшкодування, дану подію не визнано як страхову, з настанням якої у страховика виник обов?язок здійснити страхову виплату, оскільки ОСОБА_3 не надано документів, зазначених п. 3.3 умов страхування (а. с. 88-89, 96-97).

Згідно зі страховим актом № INGS1806095 від 16 листопада 2018 року ТДВ «СК «Кредо» відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 4.2 умов страхування до договору, відповідно до якого не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження, функціональні розлади, смерть, що сталася у зв?язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування або лікування особою, яка не має медичної освіти; отримані застрахованою особою, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп?яніння (а. с. 103-104).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов?язані з життям, здоров?ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За правилами ч. 1 ст. 1229 ЦК України страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 4.1 договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків № DNHENS-173L49T предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов?язані з життям, здоров?ям та працездатністю застрахованої особи.

Згідно з умовами цього договору і правил страхування, страховик зобов?язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов?язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування.

Страховим випадком згідно із цим договором і правилами страхування є смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (п. 6.1.1).

За змістом п. 6.2 договору нещасним випадком за договором страхування є раптова, випадкова, короткочасна, незалежна від волі застрахованої особи подія, що фактично відбулася і внаслідок якої настав розлад здоров?я, зокрема опіки застрахованої особи або її смерть.

Відповідно до п. 3.4.1 умов страхування до договору у разі смерті застрахованої особи страхова виплата здійснюється у розмірі 100 % від страхової суми, тобто у розмірі 50 000 гривень.

Отже виходячи зі змісту цих норм закону та умов п. 6.1.1 договору, слід дійти висновку, що коли настає страховий випадок, страховик зобов?язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо в кожному випадку.

Статтею 991 ЦК України визначено випадки, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

У п.п. 5, 6 п. 4.2 умов страхування по договору добровільного страхування від нещасних випадків, які є невід?ємною частиною договору страхування, передбачено, що не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися внаслідок навмисного заподіяння застрахованою особою собі тілесних ушкоджень, незалежно від її психічного стану, а також травм, отриманих застрахованою особою, що знаходилася в стані алкогольного сп?яніння, під впливом психоактивної речовини, а також у зв?язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування або лікування особою, яка не має медичної освіти.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що розглядаючи заяви позивача про відшкодування страхової виплати, відповідач прийняв рішення у відповідності до положень договору страхування та умов страхування по договору добровільного страхування від нещасних випадків, оскільки смерть ОСОБА_4 настала внаслідок травм (термічних опіків), отриманих застрахованою особою, яка перебувала у стані алкогольного сп?яніння, у зв?язку з вживанням нею алкоголю, що не є страховим випадком з підстав, передбачених п.п. 5, 6 п. 4.2 умов страхування.

Проте з такими висновками погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

У порушення правових норм та положень ст. 263 ЦПК України й роз'яснень, викладених у п. п. 8, 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд не встановив обставини, що мають значення у справі, їх юридичну природу та не дав оцінки всім доказам у справі, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень.

У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач посилається на те, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок комбінованої дії на нього токсичних властивостей чадного газу та високої температури (відкритого полум?я), а не у зв?язку з вживанням ним алкоголю, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та висновком експерта.

Так, відповідно до висновку експерта № 89 від 14 серпня 2017 року (експертиза трупа) смерть ОСОБА_4 настала внаслідок комбінованої дії токсичних властивостей чадного газу та високої температури (відкритого полум?я).

Указаний висновок не містить доказів наявності причинно-наслідкового зв?язку між настанням смерті ОСОБА_4 та вживанням ним алкоголю.

Так само це не підтверджено й іншими матеріалами справи.

При цьому акт про пожежу, на який посилається суд першої інстанції як на доказ підтвердження наявності причинно-наслідкового зв?язку між смертю ОСОБА_4 та вживанням ним алкоголю, не є належним доказом на підтвердження існування такого причинного-наслідкового зв?язку, оскільки лише вказує на ймовірність причини пожежі, а саме паління у ліжку.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим матеріали справи не містять інформації щодо точної причини пожежі, а сторонами не заявлялося клопотання про проведення відповідної експертизи для її встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зроблено висновок, що у разі, якщо з?ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. Verba chartarum forties accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов?язаний з наявністю такої умови.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що між пожежею та настанням смерті наявний прямий причинний зв?язок, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку є страховим випадком відповідно до підпункту 6.1.1 договору страхування, а тому наявні правові підстави для виплати страхового відшкодування та задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні справи суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, то рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року встановлений у розмірі 1 921 гривні.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133, статті 138 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи зокрема, належать: витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов?язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому стягненню з відповідача в дохід держави підлягає сума судового збору в розмірі 1 762 грн (704, 80 грн + 1 057,20 грн).

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із зазначеною нормою склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням такої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до договору доручення про надання правничої допомоги № 041818/01 від 18 квітня 2018 року адвокат Лемець В. В., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з однієї сторони, та ОСОБА_3 з другої сторони, уклали договір, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов'язання представляти інтереси клієнта у судах.

Згідно з п. 1 додатку № 1 до договору доручення про надання правничої допомоги № 041818/01 від 01 вересня 2018 року винагорода (гонорар), що підлягає сплаті клієнтом на користь адвоката на представництво адвокатом клієнта в суді першої інстанції (включаючи підготовку до розгляду в суді першої інстанції, збір доказів) становить 10 000 грн. Ця винагорода (гонорар) у розмірі 10 000 грн сплачується клієнтом на користь адвоката протягом п?яти календарних днів з моменту підписання сторонами акта виконаних робіт.

Акт виконаних робіт (станом на 17 січня 2019 року) підписаний сторонами 17 січня 2019 року.

Апеляційний суд, зважаючи на положення п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, виходить з того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у розподілі таких витрат.

Ураховуючи, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що такі витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до частин 1, 3 статті 138 ЦПК України витрати, пов?язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов?язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» визначено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

На підтвердження понесених витрат на переїзд адвоката Лемця В. В. до іншого населеного пункту, позивач надав оригінали фіскальних чеків на придбання бензину для явки до суду на загальну суму 5 467, 04 гривень.

Проте, на думку колегії суддів, фіскальні чеки на придбання пального не є належними доказами, оскільки не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження, згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року № 155) «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ».

Зокрема вказані чеки не є проїзними документами у розумінні законодавства, що можуть слугувати належними підставами для відшкодування відповідних витрат (зокрема, не є транспортними квитками, рахунками щодо проїзду автомобільним транспортом загального користування).

Отже витрати, які позивач вважає витратами, пов'язаними з переїздом його представника - адвоката Лемця В. В. до іншого населеного пункту (явка до суду), не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, що унеможливлює їх відшкодування в порядку, встановленому цивільним процесуальним законом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 31 січня 2019 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхової виплати задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (, пр. Моторобудівників, 34, м. Запоріжжя, 69068) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 50 000 (п?ятдесят тисяч) грн страхової виплати відповідно до договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків № DNHENS-173L49T від 21 квітня 2017 року.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь держави 1 762 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис С. Г. Копаничук

Підпис В. В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький