ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 727/419/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 січня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя

встановив :

В січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя.

Просила поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності та виділити ОСОБА_1 :

-комплект меблів для прихожої (комбінована шафа ) вартістю 2400 грн.

-комплект меблів для прихожої (шафа куле) вартістю 3750 грн.

- комплект меблів для кухні (Новоселицька меб. ф-ка дуб, масив 15 предметів) вартістю 15000 грн.

- комплект меблів для кухні МДФ (Україна 6 предметів)вартістю 3750 грн.

- комплект меблів для столової з дубу (4 стільці, комод ) стіл, диван (шкіряний) вартістю 22550 грн.

- комплект меблів для вітальні (Італія,стіл, десять стільців, вітрина, креденс)вартістю 104800 грн.;

- комплект меблів для відпочинку (Італія два давали та журнальний стіл) вартістю 57600 грн.

- домашній кінотеатр «Тошиба» діагональ 49 дюймів вартістю 12500 грн.

- комплект меблів для кабінету (Новоселицька ф-ка, стіл письмовий, шафа книжкова комбінована 7 секцій, крісло офісне) вартістю 56300 грн.

- шафа купе (дзеркальна, 6 секцій) вартістю 6600 грн.

- комплект меблів для сауни (Білорусь, комод, дві лавки, журнальний стіл, диван) вартістю 6800 грн.

Провадження 22ц-/822/262/19 Доповідач Перепелюк І.Б.

- комплект меблів для відпочинку (Білорусь, диван, тумба, стіл, дві лавки, 2

стілець, 2 табурета, масив) вартістю 10950 грн.

- комплект меблів ( МДФ, штучний ротанг, шафи, комоди, тумба, стіл мобільний, 15 предметів) вартістю 12500 грн.

-килим (Китай, 3x4м) вартістю 12500 грн.

-холодильник 2-х дверний «Самсунг» вартістю 14000 грн.

-холодильник LG вартістю 5000 грн.

-телевізор «SONI» діагональ 49 дюймів вартістю 8000 грн.

-телевізор «THOMSON» діагональ 43 дюйми вартістю 8000 грн.

-телевізор «Филипс» діагональ 32 дюйми вартістю 4250 грн.

-телевізор « Панасоник» діагональ 20 дюймів вартістю 2250 грн.

-сервізи на 12 персон (виробництва Чехія)- столовий, для чаю, для кави вартістю 10000 грн.

-стіл для більярду вартістю 14000 грн.

-велотренажер вартістю 4000

Разом виділити майна на суму 400000 грн. та припинити право спільної

сумісної класності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на зазначене майно.

Виділити ОСОБА_2: майно, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, а саме:

-комплект меблів для прихожої (кутова шафа) вартістю 2000 грн.

-набір освітлення для вітальні (Італія, люстра на 6 ламп. торшер, бра на 1 лампу, бра на 2 лампи) вартістю 51 500 грн.:

-комплект меблів для спальні (Італія, ліжко 2-х спальне. 2 і тумбочки. шафа 3-х дверна, комод, крісло) вартістю 58 100 грн.

-комплект меблів для спальні (Новоселицька ф-ка. дуй масив,ліжко 2-х спальне, 2 тумбочки, шафа 2-х дверна, шафа кутова, комод з дзеркалом, дві кутові тумби) вартістю 14000 грн.

-набір меблів для відпочинку (диван кутовий шкіряний журнальний стіл) вартістю 19000 грн.

-комплект меблів для відпочинку (з ротангу, 2 дивани, журнальний стіл) вартістю 9750 грн.

-матраци ортопедичні (2 шт.) вартістю 8000 грн.

-килим (Бельгія, 2,8x3,4 м) вартістю 6500 грн.

-холодильник «Електролюкс» вартістю 2000 грн.

-телевізор діагональ 30 дюйма вартістю 3600 грн.

-набір кухонного посуду виробництва «Цептер» ( каструлі, сковорідки, сервіровочні блюда, набор для напоїв, набір для десерту, набір столових приборів, скляні ємкості для герметичного зберігання продуктів, насос «Ваксі» з підставкою, апарат «Ваксі» для герметичної упаковки, чайний та кофейний набори, піднос, дві комбімиски і і парогенератор) вартістю 86000 грн.

-тренажер орбітрек вартістю 3000 грн.

-тренажер «Бігова доріжка» вартістю 5300 грн.

-крісла-шезлонги 6 шт. вартістю 3000 грн.,

а також майно, що знаходиться в АДРЕСА_1, а саме :

-комплект меблів для прихожої (шафа-купе)вартістю 3000 грн.

-комплект меблів для столової(стіл (дуб).4 стільці(дуб), комод (дуб), диван (велюр)вартістю 20000 грн.

-комплект меблів для кухні( МДФ, Україна 12 предметів) вартістю 6000 грн.

-комплект меблів для вітальні (Україна, стіл письмовий, крісло офісне, диван, шафа купе) вартістю 13 000 грн.

-комплект меблів для кабінету (Україна, диван. стінка) вартістю 11000 грн.

-килим (Бельгія, 2x4 м, овал) вартістю 3000 грн.

-килим (Бельгія, 2x2 м, круглий) вартістю 3000 грн.

-телевізор «LG» діагональ 30 дюймів вартістю 4200 грн.

-телевізор «ТHOMSON» діагональ 40 дюймів вартістю 6000 грн.

-телевізор «LG» діагональ 26 дюймів вартістю 3000 грн.

-холодильник «Самсунг» вартістю 11000 грн.

-холодильник «АРДО» вартістю 4000 грн.

Разом виділити майна на загальну суму 359 350 грн. та припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2та ОСОБА_1 на зазначене майно.

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, а саме :

-комплект меблів для прихожої (кутова шафа) вартістю 2000 грн.

-набір освітлення для вітальні (Італія, люстра на 6 ламп. торшер, бра на 1 лампу, бра на 2 лампи) вартістю 51 500 грн.:

-комплект меблів для спальні (Італія, ліжко 2-х спальне. 2 і тумбочки. шафа 3-х дверна, комод, крісло) вартістю 58 100 грн.

-комплект меблів для спальні (Новоселицька ф-ка. дуй масив,ліжко 2-х спальне, 2 тумбочки, шафа 2-х дверна, шафа кутова, комод з дзеркалом, дві кутові тумби) вартістю 14000 грн.

-набір меблів для відпочинку (диван кутовий шкіряний журнальний стіл) вартістю 19000 грн.

-комплект меблів для відпочинку (з ротангу, 2 дивани, журнальний стіл) вартістю 9750 грн.

-матраци ортопедичні (2 шт.) вартістю 8000 грн.

-килим (Бельгія, 2,8x3,4 м) вартістю 6500 грн.

-холодильник «Електролюкс» вартістю 2000 грн.

-телевізор діагональ 30 дюйма вартістю 3600 грн.

-набір кухонного посуду виробництва «Цептер» ( каструлі, сковорідки, сервіровочні блюда, набор для напоїв, набір для десерту, набір столових приборів, скляні ємкості для герметичного зберігання продуктів, насос «Ваксі» з підставкою, апарат «Ваксі» для герметичної упаковки, чайний та кофейний набори, піднос, дві комбімиски і і парогенератор) вартістю 86000 грн.

-тренажер орбітрек вартістю 3000 грн.

-тренажер «Бігова доріжка» вартістю 5300 грн.

-крісла-шезлонги 6 шт. вартістю 3000 грн.

Загальна вартість майна складає -271 750 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 січня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на майно, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, а саме на:

-комплект меблів для прихожої (кутова шафа) вартістю 2000 грн.

-набір освітлення для вітальні (Італія, люстра на 6 ламп. торшер, бра на 1 лампу, бра на 2 лампи) вартістю 51 500 грн.:

-комплект меблів для спальні (Італія, ліжко 2-х спальне. 2 і тумбочки. шафа 3-х дверна, комод, крісло) вартістю 58 100 грн.

-комплект меблів для спальні (Новоселицька ф-ка. дуй масив,ліжко 2-х спальне, 2 тумбочки, шафа 2-х дверна, шафа кутова, комод з дзеркалом, дві кутові тумби) вартістю 14000 грн.

-набір меблів для відпочинку (диван кутовий шкіряний журнальний стіл) вартістю 19000 грн.

-комплект меблів для відпочинку (з ротангу, 2 дивани, журнальний стіл) вартістю 9750 грн.

-матраци ортопедичні (2 шт.) вартістю 8000 грн.

-килим (Бельгія, 2,8x3,4 м) вартістю 6500 грн.

-холодильник «Електролюкс» вартістю 2000 грн.

-телевізор діагональ 30 дюйма вартістю 3600 грн.

-набір кухонного посуду виробництва «Цептер» ( каструлі, сковорідки, сервіровочні блюда, набор для напоїв, набір для десерту, набір столових приборів, скляні ємкості для герметичного зберігання продуктів, насос «Ваксі» з підставкою, апарат «Ваксі» для герметичної упаковки, чайний та кофейний набори, піднос, дві комбімиски і і парогенератор) вартістю 86000 грн.

-тренажер орбітрек вартістю 3000 грн.

-тренажер «Бігова доріжка» вартістю 5300 грн.

-крісла-шезлонги 6 шт. вартістю 3000 грн. До набрання чинності рішенням у справі заборонено ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного в ухвалі суду майна.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 січня 2019 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права, необґрунтованість підстав забезпечення позову. Посилається на те, що ОСОБА_2 не вказала будь - яких ознак, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, не надала будь-яких доказів, що майно, на яке просить накласти арешт, знаходиться саме в будинку АДРЕСА_1, що воно належить позивачці, не зазначила даних щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем рішення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.149, ст. 150, ст.151 ЦПК України та вважав доведеним, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Колегія погоджується з цим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частина 2 ст.149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову ОСОБА_2, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої просила ухвалити судове рішення, є поділ майна подружжя, в тому числі майно на яке накладено арешт.

На обґрунтування виду забезпечення позову ОСОБА_2 посилалася на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в частині поділу наведеного рухомого майна, оскільки спірне майно перебуває у користуванні ОСОБА_1 оскільки знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

Пунктом 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці першому п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на недоведеність підстав забезпечення позову є безпідставними, з огляду на його заперечення щодо набуття спірного рухомого майна за час шлюбу та наявності спору, що виник між сторонами. Не обґрунтованими є доводи апелянта про те, що в ухвалі суду не зазначено будь - яких ознак, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, оскільки в ухвалі суду зазначені вид майна, його кількість, певні якісні ознаки, зокрема країна виробництва, також зазначена вартість майна. Доводи про те, що заявником не підтверджено належними та допустимими доказами, що майно, на яке просить накласти арешт, знаходиться саме в будинку АДРЕСА_1 та що воно належить позивачці не є підставою для відмови у забезпечені позову.

Аналіз змісту статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави стверджувати, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення , арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника, арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису ,постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо).

Крім того доводи ОСОБА_1 про недоведеність набуття спірного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час шлюбу не можуть бути предметом перевірки суду під час вирішення заяви про забезпечення позову, а стосуються вирішення по суті спору про поділ майна подружжя.

Суд першої інстанції, враховуючи наявність спору між сторонами та характер позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

В той же час, суд першої інстанції, наклавши арешт на майно, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, безпідставно вийшов за межі заявлених заявником вимог та заборонив ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного в ухвалі суду майна, оскільки зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник таких вимог не заявляла.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції, на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, в частині заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного в ухвалі суду майна слід скасувати. В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 374, п.4 ч.1 ст.376, 382, 384ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 січня 2019 року в частині заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного в ухвалі суду майна скасувати.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - 14 лютого 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді : (підписи)

Вірно з оригіналом :