Справа № 149/25/19
Провадження № 22-ц/801/724/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 рокуСправа № 149/25/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Хмільниксільмаш» про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області про закриття провадження у справі, постановлену у цій справі 19 лютого 2019 року у м. Хмільнику суддею цього суду Робак М. В.,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Хмільниксільмаш» про стягнення у відповідності до ліцензійного договору від 11 січня 2008 року боргу з роялті, мотивуючи його тим, що позивач, як власник патенту під назвою «Машина для внесення мінеральних добрив» за виключну винагороду передав відповідачу невиключну ліцензію на використання винаходу по цьому патенту України з метою виготовлення, застосування, вводу, маркетингу, продажу та іншого введення в господарський обіг продукції на території України, СНД та інших країн. Відповідач відповідно до умов ліцензійного договору нараховував роялті на користь ОСОБА_3 в розмірі 4% від реалізації вартості продукції за кожну реалізовану одиницю, проте проводив оплату несвоєчасно, а тому виникла сума боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, в розмірі 2 108 296,11 грн та штраф в розмірі 311 762,56 грн.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2019 року провадження у справі закрито та роз'яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що цей спір пов'язаний із діяльністю юридичної особи, внаслідок якої виник борг перед ОСОБА_3, який є головою правління ПАТ «Хмільниксільмаш», отже спір виник із корпоративних відносин, а тому підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погодившись із вказаною ухвалою про закриття провадження у справі, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2008 року в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі зареєстровано патент на корисну модель № 29292 «Машина для внесення мінеральних добрив» (а. с. 15).

11 січня 2008 року між ОСОБА_3 (Ліцензіар) та Відкритим акціонерним товариством «Хмільниксільмаш» (Ліцензіат) укладено ліцензійний договір № 10А-ІВ про продажу-купівлю невиключної ліцензії на використання винаходу на території України, СНД та інших країн (а. с. 7-13).

Відповідно до умов цього договору ліцензіат бажає придбати невиключну ліцензію на використання винаходу, на патент України № 29292 від 10 січня 2008 року під назвою «Машина для внесення мінеральних добрив», власником якого є ліцензіар.

Згідно з п. 7.2 ліцензійного договору поточні відрахування (роялті) виплачуються ліцензіатом ліцензіару в розмірі 4% від реалізації вартості продукції по цій невиключній ліцензії за кожну реалізовану одиницю.

Положеннями статуту ПАТ «Хмільниксільмаш» передбачено, що правління являється виконавчим органом акціонерного товариства та здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції правління належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належіть до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Правління підзвітне загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Правління діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Членом правління може бути будь-яка фізична особа, яка має повну цивільну дієздатність і не є членом наглядової ради чи ревізійної комісії цього товариства (а. с. 20).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Положеннями ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1); справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3); справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (п. 4); справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах (п. 12).

У п. п. 2 та 3 постанови № 3 Пленуму "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01 березня 2013 року (далі - постанова Пленуму № 3 від 01 березня 2013 року) Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, роз'яснив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Таким чином, критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи іншого судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

У п. 5 постанови Пленуму № 3 від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, роз'яснив, що, згідно зі статтею 177 ЦК результати інтелектуальної, творчої діяльності належать до об'єктів цивільних прав, а за статтею 178 ЦК вони є оборотоздатними.

Реєстрація об'єктів права інтелектуальної власності відповідно до вимог чинного законодавства здійснюється Державною службою інтелектуальної власності України. Проте необхідно враховувати, що авторське право на твір виникає внаслідок факту створення твору. Тому для виникнення та здійснення авторського права не вимагається реєстрація права на твір чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Реєстрація може здійснюватись на вимогу суб'єкта авторського права, але вона не має правовстановлюючого характеру.

У зв'язку з цим у спорах, що виникають у сфері використання об'єктів авторського і суміжних прав, здійснюється захист цивільних прав та інтересів суб'єктів, а не вирішуються питання про порушення в сфері публічно-правових відносин. Тому такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від того, що відповідачем у справі може виступати Державна служба інтелектуальної власності України як орган державної влади (суб'єкт владних повноважень), оскільки характер спору є цивільним.

У п. 13 постанови Пленуму № 3 від 01 березня 2013 року зазначено, що згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК) під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 4 частини першої статті 12 ГПК, стаття 15 ЦПК), слід враховувати роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" (далі - постанова Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року) при визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК ( 436-15 ),згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є неналежне виконання зобов'язання відповідно до умов ліцензійного договору, укладеного між господарським товариством та фізичною особою, та який за своїм змістом не є господарським договором.

В обґрунтування доводів позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що він, як власник патенту, уклав ліцензійний договір з юридичною особою - ПАТ «Хмільниксільмаш», про продажу-купівлю невиключної ліцензії на використання винаходу на території України, СНД та інших країн, проте останнім умови договору не виконувались належним чином відповідно до положень ч. 1 ст. 526 ЦК України, а тому у відповідача виник перед позивачем борг з роялті, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, в розмірі 2 108 296,11 грн та штраф в розмірі 311 762,56 грн.

Водночас, вимоги щодо стягнення боргу не обґрунтовані порушенням корпоративних прав, а спір не виник у зв'язку зі створенням, діяльністю, управлінням суб'єкту господарювання й не випливає з корпоративних відносин між позивачем та відповідачем.

За таких обставин, з урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, апеляційний суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 заявлені до ПАТ «Хмільниксільмаш» як вимоги фізичної особи до юридичної особи у зв'язку з неналежним виконанням умов ліцензійного договору, отже мають цивільний характер, а тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не звернув уваги на вказані норми і роз'яснення та наведені обставини, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів вказаної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2019 року скасувати, матеріали вказаної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2019 року.