Справа № 159/3893/18
Провадження № 2/159/53/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Шокот С.Т.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну унаслідок дорожньо транспортної пригоди в сумі 105558,57 грн.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви посилається на наступні обставини: 10 березня 2017 року о 20 год.00 хв. відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїзджаючи перехрестя вул. Миколайчука - Фестивальної, рухаючись по другорядній дорозі, при виїзді на головну дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі. Під час дорожньо транспортної пригоди належний позивачеві автомобіль отримав значні механічні ушкодження, унаслідок чого потерпілому було завдано матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням автомобіля, у розмірі 105558,57 грн. Постановою Ковельського міськрайонного суду від 01.06.2017 року постановлено визнати винним ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП грн. Незважаючи на неодноразові спроби позивача спонукати відповідача до відшкодування матеріальної шкоди у добровільному порядку, до теперішнього часу відповідачем не вживаються заходи для відшкодування шкоди, що спонукало його звернутися з даним позовом до суду.

Крім цього, унаслідок ДТП позивачеві було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв'язку з ушкодженням автомобіля та переживанням щодо здоров'я, оскільки він перебував на лікуванні.Також, небажання відповідача упродовж тривалого часу вживати заходів для відшкодування шкоди, завданої позивачеві, неможливість у зв'язку з цими обставинами вести звичний спосіб життя, що призвели до душевних його страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 44676 грн.. Крім того, прохає стягнути з відповідача витрати пов'язані з його лікуванням в розмірі 1000 грн.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 11 грудня 2018 року залучено до участі в даній справі, в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Моторне (транспортне) страхове бюро України.

У ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 зменшив позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало позивачу 46 972 грн. страхового відшкодування. Разом з тим, в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 59789,94 грн., витрат пов'язаних з лікуванням позивача в розмірі 1000 грн., а також моральної шкоди в розмірі 44674 грн. позов підтримав повністю та прохає задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов визнав частково. Зокрема, визнав в частині вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 59789,94 грн., та витрат пов'язаних з лікуванням позивача в розмірі 1000 грн. Позов, щодо стягнення моральної шкоди в сумі 44676 грн. визнав частково, оскільки вважає, що розмір моральної шкоди є надто завищеним.

Представник третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов в частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди є підставним і підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, а провадження у даній справі закрито в звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення . Зокрема відповідача визнано винним у тому, що він 10 березня 2017 року о 20 год.00 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїзджаючи перехрестя вул. Миколайчука - Фестивальної, рухаючись по другорядній дорозі, при виїзді на головну дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, провина водія ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 березня 2017 року, встановлена.

В результаті ДТП належний позивачу ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень. З метою визначення вартості матеріального збитку, позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження вартості транспортного засобу у керівника суб'єкта оціночної діляності Гуль В.І., згідно звіту про оцінку транспортного засобу вартість матеріального збитку становить 105558,57 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якої створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У ході судового розгляду відповідачем ОСОБА_2 визнається та обставина, що завдані позивачу ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 59789,94 грн., а також витрат пов'язаних з лікуванням позивача в розмірі 1000 грн.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, під моральною шкодою, у відповідності до ст.23 ЦК України слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичний чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідачем визнається та обставина, що саме унаслідок його неправомірних дій позивачеві було заподіяно матеріальної шкоди - пошкоджено автомобіль і з часу ДТП, яка мала місце 10 березня 2017 року до теперішнього часу збитки позивачеві не відшкодовано навіть частково.

У ході судового розгляду встановлено, що на час ухвалення рішення, відповідач навіть частково не відшкодував заподіяної позивачеві унаслідок ДТП шкоди.

Разом з тим, враховуючи наслідки ДТП, обсяг душевних та фізичних страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню до 12000 грн. Саме така сума моральної шкоди на перекоання суду поряд з відшкодування матеріальної шкоди буде відповідати загальним засадам виваженості, розумності та справедливості.

Вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню відповідно до норм ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК УкраїниЦПК України, ст. 22, 23, 1167, 1168,1187,1192 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5) заподіяну матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 59789,94 грн. (п'ятдесят дев'ять сімсот вісімдесят дев'ять грн. 94 коп. ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати пов'язанні з лікуванням, потерпілого у розмірі 1000 (однієї тисячі грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 12000 грн. (дванадцять тисяч грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1801,99 грн. ( одну тисячу вісімсот одну грн. 99 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляц08ійні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2019 року

Головуючий: В.О.Лесик