Справа № 337/4202/19
Провадження № 2/337/2244/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27грудня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді -Ширіної С.А.,

за участю секретаря -Бикової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лебідь Олена Андріївна,про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть видане повторно 08.04.2019 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії НОМЕР_1 .

У встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері він звернувся з заявою до Приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Лебідь Олени Андріївни з заявою про прийняття спадщини. В нотаріальній конторі Позивач дізнався, що його покійна мати після своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла Відповідачу.

В спадкову масу увійшла квартира, яка належала матері за життя на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності № 22499 від 09.01.2009 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Квартира розташована в АДРЕСА_1 та земельна ділянка, яка розташована за межами міста Запоріжжя, інформацією про яку позивач не володіє, документи у останнього на неї відсутні.

Позивач разом з матір`ю в квартирі зареєстрований не був. Згідно довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 10024-2019 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач є інвалідом 2 групи, про що свідчить Довідка № 233 від 21.08.2013 року (виписка із Акту огляду МСЕК серії 10 ААБ за № 499565, згідно якої Позивачу надано 2 групу інвалідності безстроково) проте у зв`язку з тим, що на день подання заяви до нотаріусу не міг надати йому оригінал довідки Виписки МСЕК серії 10 ААБ № 499565, оскільки нотаріус не може за копією видати свідоцтво про право власності на спадкове майно на обов`язкову частку при спадкуванні у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України. На час відкриття спадщини Позивач мав статус інваліда 2 групи, про що свідчить лист від 06.09.2019 року № 614 Комунальної установи обласний центр медико соціальної експертизи Запорізької обласної ради в якому зазначено, що останній раз ОСОБА_1 був оглянути психіатричною МСЕК в 2013 році, згідно Акту огляду МСЕК № 1404 від 19.08.2013 року. За результатами огляду йому було встановлено II групу інвалідності, від загального захворювання, безстроково,та видана на руки довідка НОМЕР_2 серії 10 ААБ. Тобто, на день смерті матері та відкриття спадщини, Позивач мав II групу інвалідності та був непрацездатним.

Позивач вважає,що відповідно до ст.1241 ЦК України, він має право на обов`язкову частку у спадщині, так як на момент смерті спадкодавця мав II групу інвалідності та був непрацездатним.

У зв`язку з відсутністю оригіналу Довідки № 233 від 21.08.2013 року, він не може нотаріально оформити спадкові права на обов`язкову частку.

Ухвалою судді від 12.11.2019 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. видавати ОСОБА_2 . свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 02.12.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутності та позивача. Позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Від представника відповідача до суду подано заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача, з позовними вимогами згодні, проти задоволення не заперечують.

На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін на справді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть видане повторно 08.04.2019 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, до складу якого входить, квартира АДРЕСА_3 яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності № 22499 від 09.01.2009 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради та інше спадкове майно.

За життя, на випадок смерті, ОСОБА_3 розпорядилася власним майном, склавши заповіт, яким все її майно де б воно не було та з чого воно не складалося, і взагалі все те, що їй належить на день смерті, і на що вона за законом матиме право,заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. 18.03.2019р., зареєстрованого в реєстрі за №№ 690,691.

ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за законом, звернувся з заявою до нотаріуса.

Деменко О.В. прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 15.07.2019 року, подав заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А.Свідоцтво про право на спадщину не отримав.

ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги , на момент відкриття спадщини за законом, був непрацездатною особою, інвалідом 2 групи, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 27.06.2019 року, подав заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А.Свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Відповідно до ст.1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно ст.1 Закону України Про загальнообовязковедержавнепенсійнестрахування-непрацездатнігромадяни - це особи, які досягли встановленого статтею 26цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААБ за № 499565 ОСОБА_1 є інвалідом II групи інвалідності, від загального захворювання, безстроково.

Таким чином, на момент відкриття спадщини за заповітом, син спадкодавця ОСОБА_1 вважався непрацездатною особою, у зв`язку з інвалідністю.

У зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів нерухоме майно, земельну ділянку, ОСОБА_1 не може нотаріально оформити спадкові права на обов`язкову частку у спадщині.

Отримати дублікат Державного акту на право власності на землю,свідоцтва про право власності на нерухоме майно він, як спадкоємці, згідно норм діючого законодавства, не може, а тому узаконити спадкові права можливо лише за рішенням суду.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на обов`язкову частку у спадщині у розмірі 1/2 частки від всього спадкового майна, яке залишилася після смерті матері ОСОБА_3 .

Враховуючи, що позовні вимоги сторін не суперечать вимогам цивільного законодавства, обидва спадкоємця своєчасно звернулися до нотаріальної контори, але через втрату правовстановлюючого документу не можуть оформити свої спадкові права нотаріально, суд вважає за можливе їх позовні вимоги задовольнити.

Окрім того, у відповідності до ст.ст. 141,142 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з огляду на ціну позову, визначену позивачем у 299787 ,00 грн., з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі1498,93 грн., що становить 1 % від Ѕ частини вартості квартири АДРЕСА_3 .

Зогляду на викладене та керуючисьст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 131, 141, 211, 247, 258, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лебідь Олена Андріївна,про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщини-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на обов`язкову частку у спадщині у розмірі 1/2 частки від всього спадкового майна в порядку спадкування,після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме квартиру АДРЕСА_3 та інше спадкове майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі1498,93 грн. (одна тисяча чотириста дев`яносто вісім) гривень 93 коп.

Скасувати захід забезпечення позову, здійснений відповідно до ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2019 року у виді заборони приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. видавати ОСОБА_2 . свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги.

Суддя: С.А. Ширіна

27.12.2019