Справа № 346/2742/16-ц
Провадження № 2/346/11/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до суду з даним позовом посилаючись на те, що 18 квітня 2016 року їм стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 у порядку спадкування оформила право власності і зареєструвала домоволодіння по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 грудня 2013 року згідно заповіту, зареєстрованого за № 61 від 13 жовтня 2009 р. Вважають, що даний заповіт є недійсний так як їх, позивачів, порушені права та інтереси, а саме, що він позивач ОСОБА_1 є єдиним племінником і спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 , а позивач ОСОБА_5 останніх 8 років проживав зі ОСОБА_6 , допомагав по господарству, доглядав її перед смертю.

06 серпня 2008 року ОСОБА_7 склала на нього, позивача, ОСОБА_5 заповіт на все належне їй майно, особисто підписала його, в цей же день даний заповіт зареєстрований за № 228 і посвідчений Сончак З.П. секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району. На час складання заповіту на користь відповідача ОСОБА_8 їхній тітці ОСОБА_6 виповнилось 80 років.

Вказують, що підпис у заповіті, складеному на користь відповідача є підробленим та сфальсифікованим, що про наявність спірного заповіту ніхто не знав, а спадкодавиця ОСОБА_7 неодноразово стверджувала родичам, сусідам про бажання передати все своє майно йому, позивачу ОСОБА_5 , оскільки він їй допомагав, тому і склала 06 серпня 2008 року заповіт на його користь. Після смерті ОСОБА_6 родина позивачів організовувала похорон.

Представник позивача зазначив, що 18 квітня 2016 року дружина позивача ОСОБА_1 знайшла заповіт ОСОБА_6 у будинку останньої, складений на користь відповідача ОСОБА_9 , однак позивачі побачили, що підпис спадкодавиці на даному заповіті підроблений. Докази відповідача вважає необ`єктивними, стверджує що відповідач ОСОБА_9 мала ціль заволодіти майном ОСОБА_6 . Зауважує, що у висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 15.11.2018 р. за № 12767/12768/18-32/24319/18-32 експерти не можуть чітко встановити дійсність підпису ОСОБА_6 на спірному заповіті із-за встановлених як зазначено у висновку" ... вказаних збіжностей, то вони хоча в більшості своїй і суттєві, але при наявності вказаних розбіжностей, не можуть бути підставою не лише для категоричного, але і навіть для ймовірного позитивного висновку про тотожність".

Просять суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 складений 13 жовтня 2009 року на користь ОСОБА_3 , посвідчений секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області Сончак З.П. та зареєстровано в реєстрі за № 61 , та стягнути з відповідача на їх користь судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснила, що весною 2009 р. водій шкільного автобуса ОСОБА_10 повідомив їй, що ОСОБА_7 попросила його, щоб він повідомив їй , що ОСОБА_7 хоче від неї допомоги. Коли вона прийшла до ОСОБА_6 , то побачила, що остання перебуває в дуже важкому стані, пояснивши, що вже біля двох тижнів до неї ніхто не приходив і, що вона немає що їсти та просила, щоб вона, відповідач, не відмовила в її просьбі. ОСОБА_7 пояснила, що її доглядала сім`я ОСОБА_11 , яка погано до неї відносилась, а після залишили її і сказали, що більше вона їм не потрібна. Після цього їй, відповідачу, стало шкода перестарілої жінки та погодилась її доглядати. Здійснювала догляд за ОСОБА_6 до осені, остання повідомила їй про своє бажання скласти на її користь заповіт за те, що її доглядала. Спірний заповіт був оформлений секретарем Ліснохлібичинської сільської ради Сончак З.П. з дотриманням норм чинного законодавства. Після цього вона, відповідач, продовжувала здійснювати догляд та надавати всю життєво необхідну допомогу по утриманні в належному стані ОСОБА_6 , здійснювала роботи для проживання ОСОБА_12 в нормальних побутових умовах, про що можуть підтвердили свідки. Три роки вона, відповідач, здійснювала догляд та допомагала ОСОБА_6 , а позивач ОСОБА_11 приходив у нетверезому стані і ОСОБА_7 коштуром його виганяла, бо ОСОБА_11 погано до неї відносились.

Оформляючи спадщину після смерті ОСОБА_12 , вона запропонувала представнику позивача ОСОБА_13 піти разом в нотаріальну контору, де вона, відповідач, зможе відмовитись від спадщини, однак остання обізвала її нецензурними словами і відмовилась від пропозиції. Після чого вона, звернулася до нотаріуса і почала оформляти спадщину за заповітом. Зазначає, що 03 грудня 2013 року Коломийським міськрайонним судом прийнято заочне рішення про визнання за нею права власності на житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_2 та на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ще до прийняття рішення у вказаний житловий будинок самовільно вселилась сім`я позивача ОСОБА_1 , яка на неодноразові письмові повідомлення Ліснохлібичинської сільської ради категорично відмовлялась звільнити житло. В подальшому вона, відповідач була змушена звернутися до суду із заявою про примусове виселення і 29 серпня 2014 р. Коломийський міськрайонний суд прийняв рішення про примусове виселення представника позивача ОСОБА_13 без надання іншого житла так як всі члени сім`ї зареєстровані по АДРЕСА_2 , де і мають житловий будинок. 15 липня 2015р. судом прийнято рішення про примусове виселення всіх членів сім`ї позивача ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми. Під час виселення 22 жовтня 2015 року із-за холодної дощової погоди, їй стало шкода дітей, тому вона дозволила ОСОБА_11 проживати до весни 2016 р. у будинку ОСОБА_12 Вказує, що посилання позивачів на те, що про існування заочного рішення та заповіту їм стало відомо вперше тільки 18.04.2016 р., не відповідає дійсності. Зазначила , що спірний заповіт посвідчено секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Сончак З.П. з дотриманням вимог чиного законодавства.Просить в позові відмовити із-за необгрунтованості, недоведеності та безпідставності заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши пояснення сторін, їх представників, свідків, суд доходить висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статей 1233, 1234 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтями 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1257 ЦК України закріплено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

На заповіт як односторонній правочин поширюються загальні правила ЦК України щодо недійсності правочинів.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 про що складено відповідний актовий запис № 35(Т1 а.с.7).

Останнім місцем її проживання і місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_12 є АДРЕСА_2 .

Встановлено, що 06 серпня 2008 року ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого все її майно та належні права, які належать їй на момент складання цього заповіту та майно і права , які належатимуть їй в майбутньому заповіла ОСОБА_5 ,1992 року народження (а.с.17). 06 серпня 2008 року даний заповіт посвідчено секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Сончак З.П. та зареєстровано в реєстрі за № 228.

13 жовтня 2009 року ОСОБА_7 склала спірний заповіт, згідно якого все її майно та належні права, які належать їй на момент складання цього заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому заповіла відповідачу ОСОБА_3 , 1967 року народження (а.с.26). Даний заповіт посвідчено 13 жовтня 2009 року секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Сончак З.П. та зареєстровано в реєстрі за № 61 .

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема , що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок її смерті.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Зокрема, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251, 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України.

Діяльність посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України з приводу вчинення нотаріальних дій врегульована спеціальною Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України».

Відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. ОСОБА_14 має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Відповідно до діючої на час посвідчення оспорюваного заповітуІнструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затвердженої наказом Мін`юсту України від 25 серпня 1994 року № 22/5 , при вчиненні нотаріальних дій посадові особи виконавчих комітетів встановлюють особу громадянина. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина (п.10) При з`ясуванні дієздатності заповідача чи довірителя посадова особа виконавчого комітету вимагає документ, в якому вказано вік заповідача чи довірителя. Якщо у посадової особи виконавчого комітету є підстави вважати, що заповідач чи довіритель внаслідок душевної хвороби або недоумства не може розуміти значення своїх дій або керувати ними, чи внаслідок зловживання спиртними напоями або наркотичними речовинами ставить свою сім`ю в тяжке матеріальне становище, а відомостей про визнання особи недієздатною або обмежено дієздатною

немає, посадова особа виконавчого комітету відкладає посвідчення заповіту або довіреності і з`ясовує, чи є рішення суду про визнання особи недієздатною чи обмежено дієздатною.(п.29)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_7 через людей переказала, щоб вона, свідок, прийшла до неї по питанню заповіту. ОСОБА_7 заявила їй, що має намір змінити заповіт, бо перший заповіт був складений на позивача ОСОБА_16 , який не приходив до неї, а відповідач ОСОБА_9 приносила їй їду, прибирали в хаті. Крім того свідок ствердила, що ОСОБА_12 при посвідченні заповіту 13.10.2009 р. поводила себе нормально, адекватно, особисто прочитала та підписала спірний заповіт. Заповіт був складений у двох примірниках, з яких один вона вручила ОСОБА_12 , а другий залишився у сільській раді. Щодо недієздатності ОСОБА_12 у неї жодних підозр не виникало, тиску на заповідача не чинилось і складання спірного заповіту відповідало волі ОСОБА_12 . Дана інформація зазначена у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій . Щодо тверджень позивачів про те, що підпис на спірному заповіті є підробленим, то вважає їх надуманими та вказала, що напевно, якби хтось бажав підробити підпис заповідача ОСОБА_12 , то зробив би це максимально наближено до її особистого підпису.

Стаття 1257 ЦК України містить норми щодо недійсності заповіту, які є спеціальними нормами.

Відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Суд не бере до уваги надане позивачами заключення Київського регіонального медичного центру (тестування по методу Фолля) відносно хвороби ОСОБА_12 так як останнє не є належним доказом щодо неможливості підписання спірного заповіту ОСОБА_12 (Т.1 а.с.21)

Відповідно до зазначеного, суду не надано доказів щодо відсутності волевиявлення ОСОБА_12 щодо складання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_2 на імя ОСОБА_9 і, що складення такого заповіту не відповідало її особистій волі.

Згідно абзацу 3 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року встановлено, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Однак, позивачі не не підтримали подану представником позивача ОСОБА_13 заяву про призначення судово-психіатричної експертизи, а наполягали на проведенні судово-почеркознавчої експертизи (Т.1 а.с.38)

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 12767/12768/18-32/24319/18-32 від 15.11.2018 підписи від імені ОСОБА_12 , що містяться у рядку «Підпис:» у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_12 на імя ОСОБА_3 , посвідченого секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Сончак З.П. від 13.10.2009 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів . Встановити, чи виконані підписи від імені ОСОБА_12 , що містяться у рядку Підпис:» у двох примірниках заповіту від імені ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_3 посвідченого секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Сончак З.П. від 13.10.2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 61 , ОСОБА_12 або іншою особою, не виявилось можливим з причин, що наведені у п.2 висновку експертів. Відповідно до п.2 , встановити походження встановлених і вказаних розбіжностей (чи є вони варіантами ознак почерку ОСОБА_12 , що не проявилися у наданих зразках або вони обумовлені дією на процес письма збиваючих факторів природного характеру - як внутрішніх (до яких , зокрема, можуть відноситися старечий вік виконавця , що спричиняє вікові зміни організму , наявність у особи захворювання , що впливає на письмово-рухові функції організму, тощо) так і зовнішніх (зокрема, незручна поза пишучого, незручне розміщення матеріалу письма, тощо), чи ці ознаки пояснюються виконанням досліджуваних підписів не ОСОБА_12 , а іншою особою) експерти не змогли через деформацію літер та штрихів літер у початковій частині підписів, а також відсутністю в розпорядженні експертів зразків підписів ОСОБА_12 , зіставлюваних за часом та умовами виконання з досліджуваним документом. Що ж стосується вказаних збіжностей, то вони хоча в більшості своїй і суттєві, але при наявності вказаних розбіжностей, не можуть бути підставою не лише для категоричного , але й навіть для імовірного позитивного висновку про тотожність. Виявити більшу кількість суттєвих почеркових ознак експерти не змогли, у зв`язку з відносно малим обсягом графічного матеріалу в досліджуваних підписів, відносною простотою їх будови, деформацію літер у початковій частині підписів , а також через відсутність у розпорядженні експертів вільних зразків підписів ОСОБА_12 зіставних за часом та умовами виконання з досліджуваним документом (Т.2 а.с.201-209).

В судовому засіданні експерти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтримали свій висновок та пояснили, що при дослідженні підписів ОСОБА_12 були виявлені і розбіжні і збіжні ознаки, тобто ті ознаки, що співпадають із зразками, та навпаки. Встановити, що підпис на заповіті виконано не ОСОБА_12 не можливо через недостатній обсяг зразків.

Судом також встановлено, що 03 грудня 2013 року Коломийським міськрайонним судом прийнято заочне рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані по АДРЕСА_2 та на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(Т.1 а.с.92-93)

29 серпня 2014 року заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду визнано ОСОБА_13 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме будинковолодінням АДРЕСА_2 та зобов`язано ОСОБА_13 через відділ ДВС усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_8 вищезгаданим будинковолодінням шляхом примусового виселення (Т.1а.с.94-95,97)

15 липня 2015 року заочним рішенням суду зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.98-99,100)

26 травня 2016 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду скасовано заочне рішення від 03 грудня 2013 року про визнання за ОСОБА_3 права власності на спадкове майно та призначено справу до розгляду в загальному порядку (Т.1 а.с.145)

Як видно з висновку по заяві ОСОБА_3 від 23 лютого 2013 року ДІМ Коломийського МВ УМВС ОСОБА_23 О.Я. встановив, що з весни 2009 року ОСОБА_3 по усній домовленості із ОСОБА_12 здійснювала за нею догляд, так як остання немаючи нікого з рідних часто хворіла і не могла проживати самостійно . 13.09.2009 р ОСОБА_24 заповіт та призначила своїм спадкоємцем ОСОБА_9 . Через деякий час, коли ОСОБА_9 прийшла у будинок ОСОБА_12 , щоб надати їй допомогу, то побачила, що у будинку перебуває ОСОБА_13 з сім`єю і на вимогу ОСОБА_9 покинути будинок , ОСОБА_13 почала ображати її нецензурними словами та погрожувати словесно фізичною розправою. Після смерті ОСОБА_12 в даному будинку залишилась проживати ОСОБА_25 яка на прохання ОСОБА_9 не хоче покинути його. Відповідно до зазначеного висновку, ОСОБА_26 вважав би провести бесіду профілактичного характеру про недопустимість протиправних дій з ОСОБА_13 .1 а.с.104)

По даному питанню відповідач неодноразово зверталась до сільського голови Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району, що підтверджується відповідними заявами та відповідями (Т.1 а.с.101,102,105,106,107,108).

Що стосується пояснень свідків: ОСОБА_27 яка пояснила, що живе по сусідству з покійною Сваричевською, до якої ходила не часто, приносила молоко, сир. За нею доглядали ОСОБА_28 та позивач ОСОБА_29 , які допомагали чоловіку ОСОБА_12 так як він був сліпий, допомагали по господарству: приносили дрова, випасали корову. Їй свідку відомо, що ОСОБА_7 складала заповіт на позивача ОСОБА_16 . Бачила неодноразово в господарстві ОСОБА_12 відповідача ОСОБА_9 , яка працювала на городі; свідка ОСОБА_30 , який пояснив, що позивач ОСОБА_29 проживав зі спадкодавицею ОСОБА_12 , допомагав їй по господарству: на городі, носив воду, возив картоплю. Сваричевська казала, що на позивача ОСОБА_5 складе заповіт. За відповідача ОСОБА_9 йому нічого не відомо; свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що брат ОСОБА_5 проживав у тітки ОСОБА_12 , яка хворіла, допомагав їй по господарству, а ОСОБА_31 , що віддасть йому хату. Про заповіт на ім`я відповідача їй невідомо, однак їй відомо, що її мати знайшла в хаті ОСОБА_12 ще один заповіт. Про те, що тітці допомагала ОСОБА_9 їй не відомо, свідка ОСОБА_32 , яка повідомила, що ОСОБА_7 стверджувала, що хату заповість позивачу ОСОБА_5 так як він допомагав їй по господарству. Про заповіт на користь ОСОБА_16 їй стало відомо від представника позивача - ОСОБА_33 . Про заповіт на ім`я відповідача ОСОБА_9 їй нічого не відомо, а відомо від односельців, що за ОСОБА_12 здійснювала догляд відповідач ОСОБА_9 . Востаннє була у ОСОБА_12 за два роки до її смерті, остання була в нормальному стані. ОСОБА_34 займалась ОСОБА_33 після чого перейшла проживати в господарство спадкодавиці; свідка ОСОБА_35 (однофамілець позивачів), який пояснив, що знав ОСОБА_12 до якої приходив з ОСОБА_36 та йому відомо що останній з 2008 року (два чи більше років) доглядав тітку, обробляв город, ходив в магазин, подавав воду; свідка ОСОБА_37 , який пояснив, що спадкодавиця ОСОБА_7 йому повідомляла, що відповідач ОСОБА_9 здійснювала за нею догляд, за її господарством. Ствердив, що особисто чув як ОСОБА_12 говорила, що бажає скласти заповіт на користь відповідача. Позивача ОСОБА_1 у господарстві ОСОБА_12 не бачив. Йому відомо про заповіт ОСОБА_12 на користь відповідача; та письмової заяви ОСОБА_12 про те, що діти ОСОБА_25 , а саме ОСОБА_19 та позивач ОСОБА_5 проживали у ОСОБА_12 , допомагали їй по господарству(Т.1 а.с.16) , як і свідчення ОСОБА_38 , рідної сестри ОСОБА_1 , яка пояснила у судовому засіданні, що її тітка ОСОБА_12 розказувала, що позивач ОСОБА_29 приходив до неї, коли вона просила допомогти, працював на городі, водив її сліпого чоловіка по вулиці АДРЕСА_3 церкви АДРЕСА_2 говорила, що передасть хату позивачу та складе на його користь заповіт. Про раніше складений заповіт на користь позивача ОСОБА_39 їй відомо. ОСОБА_34 займався її рідний брат. Щодо відповідача ОСОБА_8 та її чоловіка, то пояснила, що останні все з хати спадкодавиці забрали; то суд дані пояснення оцінює критично та до уваги не приймає так як такі не доводять відсутність волевиявлення спадкодавиці ОСОБА_12 щодо складення, підписання особисто спірного заповіту та підставність визнання спірного заповіту недійсним .

В судовому засіданні оглянуто Книгу обліку нотаріально-посвідчених документів 2008-2010 р.р. у якій здійснено запис за 2008 рік у графі «№ нотаріальної дії» - 228, «дата вчинення нотаріальної дії» -06.08.2008, «прізвище, ім`я по батькові громадян, найменування підприємств , установ , організацій, або їх представників, для яких вчинено нотаріальну дію , їх адреса» - ОСОБА_7 АДРЕСА_1 «документ, що засвідчує особу, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії» - паспорт НОМЕР_1 , «зміст нотаріальної дії»- складено та посвідчено заповіт, «Стягнуто державне мито , або відмітка про звільнення від сплати мита»- 0,85, та у графі «Розписка про одержання нотаріально оформленого документа « наявний підпис " ОСОБА_12 ".

У Книзі наявний запис за 2009 рік у графі «№ нотаріальної дії»-61, «дата вчинення нотаріальної дії» 13.10.2009, «прізвище, ім`я по батькові громадян, найменування підприємств , установ , організацій, або їх представників, для яких вчинено нотаріальну дію , їх адреса» - ОСОБА_7 АДРЕСА_1 «документ, що засвідчує особу, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії» - паспорт НОМЕР_1 , «зміст нотаріальної дії»- складено та посвідчено заповіт, «Стягнуто державне мито , або відмітка про звільнення від сплати мита»- 0,85, та у графі «Розписка про одержання нотаріально оформленого документа « наявний підпис " ОСОБА_12 ".

Отже, вбачається, що попередній заповіт від 06 серпня 2008 року скасований заповітом від 13 жовтня 2009 року.

Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Варто зауважити, що відсутність категоричного висновку судово-почеркознавчої експертизи щодо того, кому саме належить наявний у заповіті підпис ОСОБА_12 чи іншій особі на недійсність (нікчемність) заповіту не вказує, а тому наявний у справі експертний висновок не може бути покладений в основу обґрунтувань існування підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягають позивачі - є підставою для відмови у позові. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Судовою експертизою не зроблено висновок про те, що підпис у заповіті від 13 жовтня 2009 року не належить ОСОБА_12 . Висновок про те, що заповідач не підписував заповіт грунтується на припущеннях.

В той же час, жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. При посвідченні заповіту особу ОСОБА_12 встановлено, дієздатність перевірено, про що зазначено у заповіті.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивачі не надали достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного ст. ст. 1233-1234, 1247, 1248, 1253, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, складеного 13 жовтня 2009 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої в с. Скопівка Коломийського району Івано-Франківської області, посвідченого секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 61 на користь ОСОБА_3 , відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_5 , місце проживання АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя Беркещук Б. Б.