Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 461/693/15-ц

провадження № 61-9618св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - Фермерське господарство «Бурка В. В.»,

представник Фермерського господарства «Бурка В. В.» - Бурка Валерій Володимирович,

позивач - Фермерське господарство «Бурка В. В.»,

відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника Фермерського господарства «Бурка В. В.» - Бурки В. В., на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року у складі судді Городецької Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Струс Л. Б., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Фермерське господарство «Бурка В. В.» (далі - ФГ «Бурка В. В.») звернулося до суду із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року у задоволенні позову ФГ «Бурка В. В.» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 травня 2015 року апеляційну скаргу ФГ «Бурка В. В.» задоволено частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ФГ «Бурка В. В.» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди скасовано, провадження в частині цієї позовної вимоги закрито. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У вересні 2017 року ФГ «Бурка В. В.» звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ФГ «Бурка В. В.» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті незаконного рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Заява мотивована тим, що обставини, встановлені ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 липня 2014 року № 6-19535св14, спростовують факти, які були покладені в основу рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року, а саме щодо застосування матеріального та процесуального права про відшкодування особі моральної шкоди, завданої неправомірними діями або бездіяльністю державних виконавців, і до спірних правовідносин підлягають застосуванню стаття 56 Конституції України, статті 23, 1166, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року у задоволенні заяви представника ФГ «Бурка В. В.» - Бурки В. В. про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року, відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні вимог статті 361 ЦПК України 2004 року, оскільки під час ухвалення рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року, про перегляд якого просить заявник, суд керувався статтями 22, 1167, 1173, 1174 ЦК України.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року, апеляційну скаргу представника ФГ «Бурка В. В.» - Бурки В. В. залишено без задоволення, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 липня 2014 року № 6-19535св14 з приводу норм, які регулюють правовідносини щодо відшкодування особі майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю державних виконавців, не можуть вважатися судом нововиявленою обставиною.

У лютому 2018 року представник ФГ «Бурка В. В.» - Бурка В. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відповідно до статті 361 ЦПК України 2004 року зобов'язаний був прийняти до розгляду та задовольнити заяву ФГ «Бурка В. В.» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення, оскільки вона відповідає вимогам, встановленим статтями 361-364 ЦПК України 2004 року. Крім того, судами не надано належного аналізу змісту ухвалам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 липня 2014 року у справі № 6-19535св14 та від 25 лютого 2015 року у справі № 6-25499св14.

Ухвалою судді Верховного Суду від 26 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі від 10 лютого 2015 року № 461/693/15-ц відмовлено у задоволенні позову ФГ «Бурка В. В.» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті незаконного рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв'язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Залишаючи без задоволення заяву ФГ «Бурка В. В.» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні вимог статті 361 ЦПК України 2004 року.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що висновки, викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 липня 2014 року у справі № 6-19535св14 та від 25 лютого 2015 року у справі № 6-25499св14 з приводу норм, які регулюють правовідносини щодо відшкодування особі майнової та моральної шкоди завданої незаконними діями та бездіяльністю державних виконавців, не можуть вважатися у цій справі нововиявленою обставиною в розумінні статті 361 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не враховано ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 липня 2014 року у справі № 6-19535св14 та від 25 лютого 2015 року у справі № 6-25499св14, як обставину, що могла б в вплинути на судове рішення, були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника Фермерського господарства «Бурка В. В.» - Бурки Валерія Володимировича, залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник