Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 292/278/15-ц

провадження № 61-9763св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Кошелівська сільська рада Червоноармійського району Житомирської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_4

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року у складі суддів: Миніч Т. І., Трояновської Г. С., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

09 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя заповіла усе своє майно позивачу - своїй онуці. До спадкового майна входить зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно Червоноармійською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 у порядку спадкування як за спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на день відкриття спадщини та протягом шести місяців після того була зареєстрована та проживала разом із ОСОБА_5; спадкоємці, які зверталися в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, відсутні; право власності на нерухоме майно ОСОБА_3 набула в порядку спадкування як спадкоємець за заповітом.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовано тим, що набуття позивачем права власності на спадкове майно оспорюються ОСОБА_4, яка також є онукою спадкодавця та претендує на спадкове майно. На час смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4 зареєстрована, однак фактично не проживала, у с. Кошелівка Червоноармійського району (а. с. 70). Відомості стосовно реєстрації та проживання за цією адресою позивача ОСОБА_6 спростовуються копією її паспорта. Таким чином, ОСОБА_4 має право пред'явити вимоги про отримання спадщини після смерті ОСОБА_5, тобто рішення суду першої інстанції у цій справі може вплинути на її права та обов'язки.

Апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення спору, не визначено коло спадкоємців, які претендують на спадщину.

Суд апеляційної інстанції не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, яке є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2016 року позивач звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13 січня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року вказану справу призначено до касаційного розгляду.

19 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, а саме, статті 26, 30, 292 ЦПК України 2004 року. Судом апеляційної інстанції не надано оцінки тій обставині, що в апеляційній скарзі ОСОБА_4 не порушує питання про залучення її до участі у справі як сторону, а суд, у порушення частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року, не вирішив питання про її права і обов'язки. Таким чином, ОСОБА_4 не визнана стороною у справі, тому не має процесуальних прав і обов'язків установлених статтями 27, 31 ЦПК України 2004 року.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У лютому 2017 року ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції надіслано заперечення на касаційну скаргу.

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_4 просила касаційну скаргу відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають зокрема особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, а рішенням суду першої інстанції її фактично позбавлено права на спадкове майно.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5).

Згідно із заповітом від 30 березня 2009 року (а. с. 8) все своє майно, також і спірний житловий будинок, ОСОБА_5 заповіла своїй онуці ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3).

У довідках Кошелівської сільської ради Червоноармійського району від 19 серпня 2015 року № 389, № 390 та від 21 вересня 2015 року № 454, зазначено, що спірний будинок із господарськими спорудами належав ОСОБА_5; на день відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_1) та протягом наступних шести місяців у цьому будинку зареєстрована та проживала позивач (а. с. 13, 14, 15).

Відповідно до письмових повідомлень державного нотаріуса Червоноармійської державної нотаріальної контори від 17 вересня 2015 року № 598/01-16 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби - ОСОБА_5 у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а. с. 10).

На підставі довідки Комунального підприємства «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17 вересня 2015 року № 78 встановлено, що право власності на спірний житловий будинок за покійною ОСОБА_5 не зареєстровано (а. с. 6-7).

Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась. Спадкоємці до нотаріальної контори із заявами щодо прийняття спадщини або щодо відмови у її прийнятті відсутні (а. с. 26-28).

На день смерті ОСОБА_5, відповідно до довідки Виконавчого комітету Кошелівської сільської ради Червоноармійського району від 26 серпня 2016 року № 556 (а. с. 60), у спірному житловому будинку станом на день відкриття спадщини зареєстровані, але фактично не проживали син спадкодавця - ОСОБА_7, ще одна її онука ОСОБА_4 та чоловік останньої - ОСОБА_8

Своє право спадкоємиці, з підстав передбачених частиною першою статті 1266 ЦК України, ОСОБА_4 підтверджено копіями свідоцтв про шлюб, про народження, про укладення шлюбу, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження, копією свідоцтва про смерть матері заявника апеляційної скарги (а. с. 55-59).

Оскільки відомості про місце реєстрації та фактичного проживання позивача, зазначені у її паспорті, суперечать змісту виданої сільською радою довідки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_4; судом першої інстанції не встановлено коло спадкоємців, ухвалено рішення, яким вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_4, яку не залучено до участі у справі.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 13 ЦПК України 2004 року визначено, що особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції впливає на права та обов'язки ОСОБА_4, виходячи з того, що в матеріалах справи є два заповіти ОСОБА_5 від 14 квітня 2008 року на ім'я ОСОБА_4 (а. с. 40) та від 30 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_9 (а. с. 8), яким спадкодавець заповідала належний їй житловий будинок АДРЕСА_1. До суду першої інстанції ОСОБА_4 подано заяву, у якій, зокрема, зазначено, що заповіт на ім'я позивача є фіктивним, як і довідки Кошелівської сільської ради про те, що на день смерті ОСОБА_5 позивач зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем. За фактом видання завідомо неправдивої довідки про місце реєстрації та проживання проти секретаря Кошелівської сільської ради ОСОБА_10 порушено кримінальну справу за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України.

З огляду на такі обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що судом першої інстанції не встановлено кола спадкоємців та не вирішено питання про залучення їх до участі у справі, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

З огляду на положення статей 303, 307, 309 ЦПК України 2004 року, відповідно до яких суд апеляційної інстанції правильно вказав, що позбавлений повноважень вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Висновків за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки питання щодо кола осіб, які беруть участь у справі вирішує суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у позові. Таким чином, оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик