ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 636/1875/18

провадження № 22-ц/818/1373/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Бурлака І.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

представники позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування і заборону розповсюдження недостовірної інформації,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 листопада 2018 року, ухвалене суддею Ковригіним О.С., в залі суді в м. Чугуїв,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 опублікував на сайті-відеохостінгу Youtube відео на персональній сторінці-акаунті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», до якого додав наступний коментар: «Мошенник ОСОБА_1 с левыми кейсами, он выставляет липовые отзывы, с цифрами которых не существует. Договор липа, который не несет ответственности никакой, менеджеры морозятся, рекламный специалист делает исправление наугад, вообщем все прекрасно до того, как вы заплатили деньги, потом начинается жесть и мороз!». Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідач опублікував на своїй персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook відео, що стосується Позивача та до якого додав наступний коментар: «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Позивач вважає, що вищезазначена інформація не відповідає дійсності, є недостовірною, надуманою та безпідставною. Фактичні твердження Відповідача мають наклепницький характер, ображають та принижують честь, гідність та ділову репутацію Позивача, дискримінують в очах друзів, бізнес спільноти, громадян, завдають йому душевних страждань, та є порушенням презумпції невинуватості особи. Вказана інформація містить саме недостовірні дані, а не оціночні судження, оскільки, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо. Крім того, аналіз вказаної інформації вказує на те, що у ній висловлено не оціночне суб'єктивне судження відносно Позивача, не особисте відношення до нього, а йдеться про твердження щодо об'єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними. Поширена стосовно Позивача інформація нічим не підтверджується, є недостовірною та носить негативний характер щодо нього. Вищевикладена інформація не має статусу офіційної, не підтверджена жодними органами державної влади України, в тому числі обвинувальним вироком суду чи судовим рішенням у цивільній справі.

Разом з цим, Позивач зазначає, що наслідки поширення негативної інформації потягли за собою нераціональне витрачання його життєвого часу (на реабілітацію, консультації, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

У зв'язку із чим, просив суд визнати недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, поширену відповідачем інформацію ІНФОРМАЦІЯ_1 викладену у відео на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» та ІНФОРМАЦІЯ_3 персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Заборонити Відповідачу розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) негативну та недостовірну інформацію стосовно того, що Позивач шахрай та/або мошенник та/або кидала та/або кидалово.

Зобов'язати Відповідача, не пізніше 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, шляхом запису відео з подальшим його розміщенням на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook та на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті наступного змісту:

«Спростування. Шановні глядачі! Я, ОСОБА_4 спростовую недостовірну інформацію, поширену мною ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті-відеохостінгу Youtube та ІНФОРМАЦІЯ_3 на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook щодо звинувачень ОСОБА_1 в шахрайстві та недобросовісності. Зазначена інформація є недостовірною і не знайшла свого підтвердження, а тому всі звинувачення на адресу ОСОБА_1 з мого боку - ОСОБА_4, є надуманими та безпідставними».

Стягнути з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду у розмірі 3 (трьох) мінімальних заробітних плат, що становить 11 169, 00 грн.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 - задоволено в повному обсязі.

Визнано недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 поширену ОСОБА_4 інформацію ІНФОРМАЦІЯ_1 викладену у відео на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» та ІНФОРМАЦІЯ_3 персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Заборонено ОСОБА_4 розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) негативну та недостовірну інформацію стосовно того, що ОСОБА_1 шахрай та/або мошенник та/або кидала та/або кидалово.

Зобов'язано ОСОБА_4 не пізніше 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, шляхом запису відео з подальшим його розміщенням на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook та на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті наступного змісту:

«Спростування. Шановні глядачі! Я, ОСОБА_4 спростовую недостовірну інформацію, поширену мною ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті-відеохостінгу Youtube та ІНФОРМАЦІЯ_3 на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook щодо звинувачень ОСОБА_1 в шахрайстві та недобросовісності. Зазначена інформація є недостовірною і не знайшла свого підтвердження, а тому всі звинувачення на адресу ОСОБА_1 з мого боку - ОСОБА_4, є надуманими та безпідставними».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 11 169 (одинадцять тисяч сто шістдесят дев'ять гривень), 00 грн., понесені ним витрати на висновок соціально-психологічного дослідження № 24-04-18 від 24.04.2018 в розмірі 3 000 (три тисячі гривень), 00 грн., понесені ним витрати на висновок семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 14637 від 29.05.2018 в розмірі 8 200 (вісім тисяч двісті гривень), 00 грн., понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч гривень), 00 грн., понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 876 (три тисячі вісімсот сімдесят шість гривень), 00 грн.

ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були взято до уваги, що роздруківки інтернет-сторінок (web-сторінок) самі по собі не можуть бути доказами у справі, тільки у разі, якщо такі документи були видані або засвідчені закладом або спеціальною уповноваженою особою в межах компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою на території однієї з держав-учасниць СНД та згідно із статтею 6 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року вони мають на території України доказову силу офіційних документів. Отже належних та допустимих доказів по справі матеріали справи не містять, а також судом не зазначення, яким чином було встановлено особу, якою вищевказані відомості розповсюджені. Також матеріали справи не містять розрахунку витрат про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 опублікував на сайті-відеохостінгу Youtube відео тривалістю 3 хв. 37 сек. на персональній сторінці-акаунті за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», до якого додав наступний коментар: «Мошенник ОСОБА_1 с левыми кейсами, он выставляет липовые отзывы, с цифрами которых не существует. Договор липа, который не несет ответственности никакой, менеджеры морозятся, рекламный специалист делает исправление наугад, вообщем все прекрасно до того, как вы заплатили деньги, потом начинается жесть и мороз!». Вказане відео має 420 переглядів.

Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач опублікував на своїй персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_6 відео тривалістю 3 хв. 38 сек., що стосується Позивача та до якого додав наступний коментар: «ІНФОРМАЦІЯ_4». Зазначене відео має 3081 переглядів.

На персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_6, містяться особисті фото Відповідача, а також персональні дані та інформація.

Так, переглядом вищезазначених відео в судовому засіданні, встановлено наступне.

На відео зображений Відповідач, який повідомляє відомості, що стосуються Позивача:

21 сек. - 30 сек. «ОСОБА_1 - это кидалово, потому что недавно он кинул меня на 60 тысяч гривен со своей франшизой, типо как готовый бизнес.»

2 хв. 32 сек. - 2 хв. 39 сек. «Они морозятся, трубку не брали, то есть, поддержка там работает -****** она не работает, раз в пол дня нам отвечали.»

2 хв. 49 сек. - 3 хв. 38 сек. «Поэтому, я призываю сообщество «Бизнес молодость», «Спарта», ОСОБА_7, ОСОБА_8, все сообщества, бизнес общества, которые существуют, просто сказать о том что есть такой парень как ОСОБА_1, который кидает людей.

Потому что они морозятся, они по договору, сейчас юристов мы наняли. Они от юристов морозятся, то есть там все липа.

Договор - это полная фигня, ну и соответственно их слова ничего не стоят, поэтому будьте осторожны и сообщите всем, что ОСОБА_1 - это кидалово, это подстава. Не верьте ничему, никаким отзывам, все это ***** и кидалово.»

Окрім цього, на відео (2 хв. 48 сек. - 3 хв. 31 сек.) присутня фотографія Позивача, на якій виконано напис: «Мошенник, кидает людей».

Вказані факти підтверджуються актом огляду веб-сайтів від 12.04.2018 та вищезазначеними відео, що записані на DVD-R диску та наявні в матеріалах справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яку просить визнати недостовірною та спростувати містить відомості про події і явища (про те, що Позивач є шахраєм), яких не існувало взагалі, а тому її слід визнати недостовірною. Поширена інформація не є оціночним судженням Відповідача, оскільки інформація містить конкретні фактичні дані, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності і спростовані в разі встановлення факту їх недостовірності, зокрема, обвинувальним вироком суду відносно Позивача.

Судова колегія погоджується із вказаними висновками суду, однак вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду (пункт 19 Постанови).

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення прозову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Разом із тим, звинувачуючи позивача у шахрайстві, відповідач не надав, а матеріали справи не містять відповідного обвинувального вироку суду щодо позивача.

Доказів правдивості поширеної інформації або віднесення її до категорії оціночних суджень відповідачі не надали, а матеріали справи не містять.

В той час, як відповідно до Висновку семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 14637 від 29.05.2018 висловлення ОСОБА_4 у вищезгаданих відео містять інформацію негативного характеру про ОСОБА_1, є твердженнями (фактичними даними), а не оціночними судженнями.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 особисто підтвердив, що дійсно він виклав відео на сайті-відеохостінгу Youtube на своїй персональній сторінці-аккаунті за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» та на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_6 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Отже, факт поширення зазначеної інормації вірно встановлений судом.

Крім того, із пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_4 уклав договір про спільну діяльність з ОСОБА_9, який в свою чергу і уклав договір з ОСОБА_1

ОСОБА_4 наполягає на тому, що грошові кошти за договором між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 він перерахував останньому із своєї банківської картки, тому має відношення до діяльності позивача.

Колегія суддів вважає, що не вся інформація про спростування якої позивається ОСОБА_1 є твердженнями (фактичними даними). Так спростуванню підлягають твердження ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 шахрай, кидалово та що він кинув ОСОБА_4 на 60 тисяч гривень, які є фактичними даними. Решта інформаці, поширеної ОСОБА_4 на думку колегії суддів, є оціночними судженнями відповідача, його критикою щодо змісту та законності договору, стороною якого був ОСОБА_1, організації та належності його виконання.

Встановивши, що ОСОБА_4 поширив недостовірну інформацію про те, що ОСОБА_1 шахрай, кидалово та що він кинув ОСОБА_4 на 60 тисяч гривень, суд зробив обґрунтований висновок про те, що особисті немайнові права позивача порушені та підлягають захисту шляхом компенсації моральної шкоди.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Однак судова колегія не погоджується із розміром моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою, пунктами 1, 2 частини другої, частиною четвертою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Отже, зобов'язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб'єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов'язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов'язальних відносин.

Складовими для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов'язань є обов'язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування суд першої інстанції прийняв до уваги висновок соціально-психологічного дослідження №24-04-18 від 24.04.2018, виконаний Спілкою фахівців соціологічних та психологічних досліджень.

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок не може бути прийнятий судом, оскільки визначаючи розмір моральної шкоди спеціаліст взяв до уваги обставини, які не доведені належними та допустимим доказами. Так, спеціаліст вважав встановленим, що через інформацію, розповсюджену відповідачем, ОСОБА_1 втратив більшість зв*язків з віртуальними друзями, позбавився можливості вести активний спосіб спілкування в мережі Інтернет спільноти. Однак, на підтвердження зазначених обставин доказів не надано.

Водночас, колегія суддів вважає встановленим, що дії відповідача, розповсюдив щодо ОСОБА_1 негативну неправдиву інформацію завдали позивачу моральної втрати, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи засади розумності і справедливості, обставини справи, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає відшкодування у розмірі 3000 грн.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині заборони ОСОБА_4 розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) негативну та недостовірну інформацію стосовно того, що ОСОБА_1 шахрай та/або мошенник та/або кидала та/або кидалово, оскільки відсутні підстави вважати, що після ухвалення судового рішення у цій справі ОСОБА_4 має намір продовжити протиправні дії.

Колегія суддів вважає прийнятним та достатнім зобов'язати ОСОБА_4 не пізніше 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування вступної та резолютивної частини цього судового рішення на своїй сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_6 та на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_5.

Отже, рішення суду першої інстанції у відповідних частинах підлягає зміні та скасуванню із наведених вище підстав.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У зв'язку із вищевикладеним колегія суддів вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору розподілити пропорційно до задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги, стягнути різницю понесених судових витрат у судах з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до п.1 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

В матеріалах справи міститься договір про надання професійної правничої допомоги № 04-04/18; додатковий договір № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 04-04/18; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17.07.2018; квитанція до прибуткового касового ордера № 75 від 17.07.2018.)

Проте, колегія суддів вважає, що розмір витрат на надання правничої допомоги у цій справі є непропорційним з урахуванням складності справи та обсягу наданих послуг, тому приходить до висновку про зменшення визначеного судом першої інстанції розміру витрат на надання правничої допомоги з 13 000 грн. до 7000 грн.

Позивачем також подано до суду апеляційної інстанції докази понесених витрат на надання йому правничої допомоги адвокатом на стадії апеляційного розгляду на суму 11 000 грн.

Однак колегія суддів вважає, що такі витрати також є завищеними, а тому з урахуванням складності справи, часткового задоволення апеляційної скарги апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. за надання останньому правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів не прийняла до уваги висновок соціально-психологічного дослідження №24-04-18 від 24.04.2018, виконаний Спілкою фахівців соціологічних та психологічних досліджень, то кошти сплачені за виконання такого дослідження відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

В матеріалах справи відсутня квитанції щодо сплати коштів за проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 14637 від 29.05.2018 року, витрати на її проведення є не підтвердженими, тому відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 листопада 2018 року в частині визнання недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію та зобов'язання спростувати таку інформацію змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 поширену ОСОБА_4 інформацію викладену ІНФОРМАЦІЯ_1 року у відео на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» та ІНФОРМАЦІЯ_3 на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_6 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», а саме проте, що ОСОБА_1 шахрай, кидалово та що він кинув ОСОБА_4 на 60 тисяч гривень.

Зобов'язати ОСОБА_4 не пізніше 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування вступної та резолютивної частини цього рішення на своїй сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_6 та на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті за доменним ім'ям ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 листопада 2018 року в частині розміру стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрати змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 листопада 2018 року в частині заборони ОСОБА_4 розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) негативну та недостовірну інформацію стосовно того, що ОСОБА_1 шахрай та/або мошенник та/або кидала та/або кидалово - скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати понесені за подачу апеляційної скарги у розмірі 1107,43 грн.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції до 7000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги в апеляційній інстанції у розмірі 3000 грн.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені ним витрати на висновок соціально-психологічного дослідження № 24-04-18 від 24.04.2018 в розмірі 3 000 грн. та понесені ним витрати на висновок семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 14637 від 29.05.2018 в розмірі 8 200 грн. скасувати, у стягнення таких витрат відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складеня повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

І.В. Бурлака