Справа №642/88/19
Провадження № 2/642/654/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Грінчук О.П.,

за участі секретаря - Сузанського О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Харкові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказуючи, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який 28.03.2008 розірвано. У шлюбі у них народилась дитина - син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина проживає з позивачем, перебуває на її утриманні. Відповідач не спілкується з сином, у нього з'явилась нова сім'я та двоє дітей. Відповідач кожного місяця перераховував кошти на утримання сина, але останнім часом почались затримки, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина.

Ухвалою суду від 15.01.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

25.01.2019 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач надала уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.01.2019 справу відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

19.02.2019 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що не ухиляється від утримання сина, щомісяця та регулярно здійснює грошові перекази на ім'я ОСОБА_3 для утримання сина, про що також надає копії квитанцій, тому йому незрозуміло обгрунтування позову позивачем, що останнім часом почались затримки з переказу коштів. Також зазначає, що має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу, а також дружину, яка не працює та доглядає за дітьми. Крім того, вказує, що не має постійної роботи і не в змозі надавати аліменти в більшому розмірі, аніж перераховує на даний момент. На підставі викладеного, просить суд врахувати зазначені обставини та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання спільного з позивачем сина у розмірі 1/10 з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Також 19.02.2019 відповідач надав через канцелярію суду клопотання про залучення до справи у якості третьої особи його дружину - ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 21.02.2019 у задоволенні клопотання відповідача про залучення до справи у якості третьої особи його дружини - відмовлено, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

27.03.2019 позивачем надано пояснення на відзив, у яких вона вказала, що її матеріальне становище, як і у відповідача, є вкрай важким, адже у неї також є двоє дітей від іншого шлюбу і вона теж не працює і доглядає за дітьми, тому вважає, що 1/10 частка, яку відповідач просить стягнути з нього на користь позивача є неприпустимою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній, уточненій позовній заяву та запереченнях на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечував проти позову, та просив задовольнити позовні вимоги у розмірі 1/10 частина усіх видів його заробітку, враховуючи обставини, зазначені у відзиві.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у шлюбі, який 28.03.2008 розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

В шлюбі у сторін народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, в графі «батько» вказаний - ОСОБА_4, в графі «мати» - ОСОБА_3.

12.02.2010 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, після чого їй було присвоєно прізвище «ОСОБА_3».

Малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини.

Також встановлено, що відповідач надає матеріальну допомогу позивачу в утриманні сина, що підтверджується копіями квитанцій в матеріалах справи, зокрема, 10.09.2018 здійснений грошовий переказ №27, 29 на ім'я ОСОБА_3 на суму 1030 грн., №16 від 11.10.2018 на суму 1020 грн., №8 від 07.11.2018 на суму 999,60 грн., №0042 від 10.12.2018 на суму 999,60 грн., №5 від 15.01.2019 на суму 999,60 грн.

Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, відповідач по справі, ОСОБА_4 є також батьком малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, ОСОБА_4 є батьком малолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення також відображене і в ст. 180 СК України, відповідно до якого батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача, проте, позивачем не надано доказів в обґрунтування стягнення аліментів саме в розмірі 1/4 частини від його заробітку, при цьому знаючи, що відповідач також є батьком ще двох малолітніх дітей.

Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вона не працює, оскільки доглядає за дітьми.

Не знайшов свого підтвердження і аналогічний факт щодо перебування дружини відповідача, ОСОБА_6, на його утриманні.

Проте, доказами в матеріалах справи, а саме квитанціями про грошові перекази позивачу, підтверджено, що відповідач регулярно та добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина, ОСОБА_5.

Крім того, встановлено про наявність у відповідача на утриманні ще двох малолітніх дітей.

Вказані вище обставини підтверджують заперечення відповідача щодо розміру аліментів, які просить стягувати позивач у позовній заяві та унеможливлює сплату ним аліментів у вказаному позивачем розмірі, а також спростовує доводи позивача, щодо часткового ухилення відповідачем від утримання спільного з позивачем сина.

Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідач не відмовляється від утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5, регулярно перераховує кошти на ім'я позивача, крім того має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, при цьому позивачем не надано доказів про спроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі викладеного, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, надані ним докази та наявність у нього інших утриманців, для зрівняння інтересів усіх дітей, що перебувають на утриманні відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина, ОСОБА_5, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.01.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12-13, 76, 80, 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 08.01.2019 та до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено 10.04.2019.

Головуючий: