Справа № 204/5553/18
Провадження № 2/204/147/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
13 лютого 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Невеселій К.А.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши в режимі відеоконференції в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, -
У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги (а.с.67-68), просив:
- звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на предмет застави: автомобіль марки Honda Accord, номер шасі (кузова, рами) JHMCU2650DC202967, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1), на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з СХО 367898 від 15.07.2016 р., шляхом продажу на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною визначеною субєктом оціночної діяльності на момент продажу авто;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.
У судове засідання відповідач не зявився без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце судового засіданні повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у звязку з наступним.
Відповідно до п. 2.2. договору застави заставодавець зобовязувався не відчужувати предмет застави, не передавати у наступну заставу та іншим чином не розпоряджатися предметом застави без письмової згоди заставодержателя (а.с.16).
Як вбачається з договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №220118нв від 22.01.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» та ПАТ «ВТБ Банк» первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до боржників, новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами (а.с.22-30).
Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2018 року заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну сторони виконавчого провадження задоволена: замінена сторона виконавчого провадження відносно виконавчого листа по справі № 755/3528/15-ц з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп» з правом грошової вимоги до ОСОБА_3 (а.с.20, 21).
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику надано кошти у розмірі 242640 грн. на строк до 03 липня 2019 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч. 2 ст. 572 ЦК України).
З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_3 передав у заставу банку автомобіль - марка HONDA, модель ACCORD, тип легковий сідан, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер шасі (кузова, рами) JHMCU2650DC202967, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 867580, виданого ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 03 липня 2012 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» посилалося на те, що в порушення умов Кредитного договору ОСОБА_5 без згоди банку здійснив продаж предмета застави, та на сьогоднішній день предмет застави зареєстровано на ОСОБА_2.
Відповідно до ч.2 ст.586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
Заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя (ст.17 Закону України «Про заставу»).
Згідно з пунктом 2.2 договору застави заставодавець зобовязується без попередньої письмової згоди банку не відчужувати предмет застави, не передавати у наступну заставу та іншим чином не розпоряджатися предметом застави без письмової згоди заставодержателя. Тобто відчуження заставного майна повинно здійснювати лише за згодою заставодержателя.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.
Частиною 1, 2 ст.7 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у правочині, на підставі якого або у звязку з яким виникає обтяження, повинен визначатись опис предмета обтяження. У разі відсутності опису предмета обтяження чи якщо існуючий опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження, таке обтяження є недійсним. Якщо предметом обтяження є окремий обєкт, його опис надається за індивідуальними ознаками. Якщо предметом обтяження є сукупність обєктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками. В обох випадках опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобовязаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом пяти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Встановлено, що ОСОБА_3 передав у заставу банку автомобіль - марка HONDA, модель ACCORD, тип легковий сідан, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер шасі (кузова, рами) JHMCU2650DC202967. Разом з тим, як зазначив позивач у позовній заяві, ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 автомобіль марки HONDA ACCORD, номер шасі (кузова, рами) JHMCU2650DC202967, реєстраційний номер НОМЕР_3, за яким не було зареєстровано обмеження на заборону відчуження.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач, в силу ст.12 ЦПК України, зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Отже, судом достовірно встановлено на підставі поданих позивачем доказів, що між ОСОБА_3 та ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено кредитний договір, на забезпечення виконання якого ОСОБА_3 відповідно до договору застави передав автомобіль - марка HONDA, модель ACCORD, тип легковий сідан, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер шасі (кузова, рами) JHMCU2650DC202967.
Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, як того вимагає ст.77 ЦПК України, що автомобіль HONDA ACCORD, тип легковий сідан, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер шасі (кузова, рами) JHMCU2650DC202967 було продано ОСОБА_3 іншій особі, або відчужено іншим способом, доказів на підтвердження зазначеного суду надано не було, які і відсутні зазначені докази в матеріалах справи.
Також, матеріали справи не містять, а позивачем в судовому засіданні не доведено, як передбачено ст.81 ЦПК України, що на даний час, автомобіль HONDA ACCORD, тип легковий сідан, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_4, номер шасі (кузова, рами) JHMCU2650DC202967 належить ОСОБА_2, який є недобросовісним набувачем вказаного рухомого майна.
Позивачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, в судовому засіданні, не було доведено належними та допустимими доказами, що його права, в розумінні ч.1 ст.4 ЦПК України, порушені відповідачем.
Таким чином, позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Інші посилання позивача є безпідставними та не ґрунтується на законі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 546, 572, 586, 610, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд -
В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар