РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"29" березня 2019 р. 145/973/16-ц

2/145/187/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 07.07.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 13300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею і банком Договір.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Позивач зазначає, що одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках.

Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_3, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6., на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову.

Крім того, відповідно до п.2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», ОСОБА_3 має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення ОСОБА_3 має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк.

ПАТ КБ ПРИВАТБАНК свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 30.04.2016 року має заборгованість - 28890,26 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки та судові витрати.

Постановою Верховного суду України від 24.10.2018 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року ухвалені по даній справі скасовано.

Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний суд мотивує свою постанову тим, що судом першої та апеляційної інстанції не було ідентифіковано особу, якій було надано кредит, однак представник позивача в судовому засіданні надав фото відповідачки з кредитною карткою із бази даних АТ КБ "Приватбанк", яким ідентифіковано особу відповідачки 07.07.2011 року. Також Верховний суд України вказує, що суди не врахували те, що виписки по особовому рахунку боржника, які відповідно до положень статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами. Суд не навів правових мотивів, чому з цих документів з урахуванням умов кредитного договору і вимог закону не можна встановити здійснені сторонами операції за кредитом й визначити розмір заборгованості, оскільки сам відповідач не оспорювала факт існування кредитних правовідносин з позивачем, а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або, якщо він не визнаний судом недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 пояснив, що 22.08.2013 року відповідачці було підвищено кредитний ліміт і відповідачка отримала нову картку та почала нею користуватись, що стверджується випискою про рух коштів, яка є первинним бухгалтерським документом.

Відповідач ОСОБА_2 тричі 29.01.2019 року, 26.02.2019 року, та 29.03.2019 року в судове засідання не з'явилась, хоч про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується розписками про вручення рекомендованих повідомлень.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 07.07.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 13300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 27,60 % на рік на суму зкалишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідачка 21.04.2008 року отримала кредит.

Відповідно до довідки ПАТ "Приватбанк" відповідачці було видано наступні кредитні картки № 889965 від 21.04.2008 року, № 773885 від 18.12.2009 року, 076425 від 07.07.2011 року, 993980 від 22.08.2013 року (т. 2 а.с. 10)

Відповідач ОСОБА_2 не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим станом на 30.04.2016 року позивачем нараховано заборгованість в розмірі 28890,26 грн., з яких: 13299,10 грн. заборгованість за кредитом; 13039,24 грн. по процентах; 700 грн. пеня та комісія; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1351,92 грн. штраф (процентна складова).

До цього часу вказане зобов'язання не виконано.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В зв'язку з уникненням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, суд вважає що штрафи, нараховані відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 1351,92 грн. до задоволення не підлягають.

Позивачем в одгній колонці розрахунку викладено зміст позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 700 грн. і позивачем не доведено обставин, чому ця сума нарахована разом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пункт 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою.

Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту це плата за послуги банку.

Враховуючи, що в понятті "пеня" і "комісія" різна правова природа, позивач не надав роздруківку нарахування пені і комісії, а вказав їх загальну суму 700 грн., суд вважає, що позов в цій частині до задоволення не підлягає.

До стягнення з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 26838,34 грн. (13299,10 (тіло кредиту)+13039,24 (проценти)+500 (штраф фіксована частина).

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

26838,34:28890,26 = 93%

1378х93%= 1281,54 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265,268, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст.526, 536, 546, 599, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість у розмірі 26838 (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 34 коп. за кредитним договором №б/н від 07.07.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК судовий збір в сумі 1281 (Одна тисяча двісті вісімдесят одну) грн. 54 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Тиврівського районного суду відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строку, встановленому ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, якщо рішення залишене в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 05.04.2019 року.

Суддя Мазурчак А. Г.