КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №757/4894/19-ц

26 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Короті Романа Олександровича на рішення Печерського районного суду міста Києвавід 26 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», за участю третьої особи без самостійних вимог: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 06 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1110, за яким стягнуто з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» заборгованість в розмірі 104 773,39 грн.

Вважав, що вказаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, так як вчинений нотаріусом на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172.

Також посилався на те, що з наданих приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. документів для вчинення виконавчого напису вбачається, що відповідач не підтвердив свій статус кредитора і не мав права звертатися до нотаріуса за вчинення виконавчого напису.

Окрім договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року відповідачем було подано нотаріусу витяг з додатку № 2 до вказаного договору факторингу, проте на ньому відсутні підпис та печатка попереднього кредитора ПАТ «Ідея Банк», при цьому підтвердженням переходу до позивача права вимоги за кредитним договором може бути лише безпосередньо додаток № 2 до договору факторингу, який взагалі не був наданий нотаріусу. Також в самому витягу з додатку № 2 до договору факторингу існує суперечність стосовно номеру кредитного рахунку.

Крім того, відповідач в заяві про вчинення виконавчого напису зазначає, що ним було змінено назву з ТОВ «Фінансова компанія «Серет» на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», проте останнім не було надано нотаріусу жодного офіційного документу, який би підтвердив вказані обставини, а лише надруковану заяву.

Звертав увагу на те, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом також не було перевірено повноваження представника стягувача ТОВ «Нью Файненс Сервіс» Михайлюк Х.М. на подання документів для вчинення спірного виконавчого напису, оскільки в документах, які були подані нотаріусу вказаним представником, відсутні будь-які докази, що посвідчують повноваження вказаної фізичної особи на вчинення дій пов`язаних з подачею заяви та документів для вчинення виконавчого напису.

Відповідачем також не були надані нотаріусу первинні облікові документи, які б підтверджували зарахування відповідачем грошових коштів на рахунок, передбачений п. 6.1 кредитного договору № Z03.226.71136 від 03.07.2015 року на рахунок № НОМЕР_1 . У свою чергу, в матеріалах справи нотаріуса містяться виписки з рахунків № НОМЕР_2 та 1136, які не передбачені кредитним договором.

Враховуючи наведене, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем і зареєстрований в реєстрі за № 1110 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №Z03/226/71136 від 03.07.2015 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києвавід 26 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», за участю третьої особи, без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,залишено без задоволення .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 05 листопада 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коротя Роман Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду міста Києвавід 26 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що заборгованість, на стягнення якої 06.07.2017 року вчинено виконавчий напис нотаріусом Київського міського нотаріального округу ГуревічовимОлегом Миколайович ем, не є безспірною, оскільки проценти за користування кредитом нараховані за період з 28.09.2016 року по 15.05.2017 року, тоді як кредитор не міг нараховувати проценти за вказаний період, так як 28.08.2016 року настав строк виконання зобов`язання в повному обсязі, що відображено в оскаржуваному написі.

Судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить положенням Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції не врахував, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1. та п.2, зокрема, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Звертав увагу на те, що відповідач не підтвердив свій статус кредитора, а тому не мав права звертатися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису і подані нотаріусу документи не можуть свідчити про безспірність боргу, оскільки в договорі факторингу чітко зазначено, що передання права вимоги без дозволу АТ «Ідея Банк» не може мати місце.

Окрім договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року відповідачем подано нотаріусу витяг з додатку № 2 до вказаного договору факторингу, на якому відсутній підпис та печатка попереднього кредитора ПАТ «Ідея Банк», й не надано додаток № 2 до Договору факторингу, який підтверджує факт переходу права вимоги. Крім того, у Витягу існує суперечність стосовно номеру кредитного рахунку.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачем також не були надані нотаріусу первинні облікові документи, які б підтверджували зарахування грошових коштів на рахунок, передбачений п. 6.1 кредитного договору № Z03.226.71136 від 03.07.2015 року № 1136.980.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коротя Роман Олександрович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z03.226.71136, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 100 098,00 грн. строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості), комісіями згідно з умовами цього договору та відповідно до графіку щомісячних внесків за кредитним договором.

Між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» 17.11.2016 року було укладено договір факторингу №17/11-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Z03.226.71136 від 03.07.2015 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

З витягу з додатку №2 до договору факторингу вбачається, що заборгованість за основним боргом станом на 17.11.2016 року становить 90488,61 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями станом на 17.11.2016 року становить 12684,78 грн., загальна сума заборгованості - 103173,39 грн.

28.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» було укладено договір факторингу №28/02-1, за умовами якого ТОВ «ФК «Рантье» відступило (передало у власність) фактору (новому кредитору) з 28.02.2017 року, а фактор, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за кредитним договором №Z03.226.71136 від 03.07.2015 року. Згідно витягу з додатку №2 до договору факторингу вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за основним боргом станом на 28.02.2017 року становить 90488,61 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями станом на 28.02.2017 року становить 12684,78 грн., загальна сума заборгованості - 103173,39 грн.

17.05.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» на адресу боржника ОСОБА_1 було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 15.05.2017 року, в якій зазначалося, що станом на 15.05.2017 року його заборгованість за кредитним договором становить 103173,39 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 90488,61 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями - 12684,78 грн. та вимагалося протягом 30 календарних днів з дня направлення новим кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, достроково повернути кредит, сплатити проценти, інші платежі за кредитним договором. Також зазначалося, що у випадку непогашення заборгованості у встановлений строк буде здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір фактора.

Факт відправлення вказаної вимоги боржнику підтверджується списком № 5 Ф. №103 згрупованих поштових відправлень ТОВ «ФК «Серет» (з відміткою поштового відділення зв`язку); списком №520 згрупованих поштових відправлень, у тому числі відправлення №700 (з відміткою поштового відділення зв`язку); опис вкладення в цінний лист (з відміткою поштового відділення), а також фіскальним чеком про оплату вказаних послуг поштового зв`язку.

29 червня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс».

У зв`язку із невиконанням позичальником вимог щодо погашення кредитної заборгованості, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою від 06.07.2019 року про вчинення виконавчого напису.

06 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1110, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» заборгованість за період з 28.09.2016 року по 15.05.2017 року включно в розмірі: - 90488,61 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 12684,78 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; - 1600 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 104 773,39 грн.

З досліджених доказів вбачається, що для вчинення виконавчого напису ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. наступні документи: кредитний договір № Z03.226.71136 від 03.07.2015 р. укладений між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 ; договір факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року; витяг з додатку № 2 до договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 р. (акт прийому-передачі прав вимог); договір факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року; витяг з додатку № 2 до договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року (акт прийому-передачі прав вимог); довідку про ненадходження платежів від 06.07.2017 року № 2.06/07-122; довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z03.226.71136 від 03.07.2015 р. станом на 17.11.2016 року; довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z03.226.71136 від 03.07.2015 року станом на 28.02.2017 року; довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z03.226.71136 від 03.07.2015 р. станом на 15.05.2017 року; виписку/особовий рахунок з 01/01/2000 по 06/07/2017; розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z03.226.71136; вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 15.05.2017 року вих. Z03.226.71136; повідомлення про відступлення права вимоги; опис вкладення у цінний лист, з відміткою поштового відділення зв`язку від 17.05.2017 року; список № 5 ф. 103 згрупованих поштових відправлень, з відміткою поштового відділення зв`язку від 17.05.2017 року; список № 520 ф. 103 згрупованих поштових відправлень листів цінних, з відміткою поштового відділення зв`язку від 17.05.2017 року; фіскальний чек ЛД ПАТ «Укрпошта» ВЛЗ-Львів від 17.05.2017 року №0186.

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172, а також на те, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів» згідно з даними офіційного порталу Верховної Ради України - є чинною, а розгляд адміністративної справи № 826/20084/14 на сьогоднішній день не завершений. Окрім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в поточній редакції (яка діяла на момент вчинення виконавчого напису - 06 липня 2017 року) містить пункт 2, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення. У свою чергу, відповідачем ТОВ «Нью Файненс Сервіс» при зверненні до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. було надано передбачений законодавством пакет документів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, на підставі досліджених судом доказів, яким судом надана вірна правова оцінка.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 06.07.2017 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення (а.с.24 т.1).

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23

З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 06.07.2017 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №Z03.226.71136 від 03.07.2015 року, укладеного між позивачем та АТ «Ідея Банк» у простій письмовій формі.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані доводи позивача, не дав їм належну праву оцінку, невірно застосував норми матеріального права та прийшов до помилкового висновку про безпідставність зазначених доводів позивача.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про незаконність вчинення нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виконавчого напису 06.07.2017 року на кредитному договорі №Z03.226.71136 від 03.07.2015 року, укладеному між позивачем та АТ «Ідея Банк» у простій письмовій формі на підставі положень Переліку, які рішенням суду визнанні нечинними.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена виконавчим написом нотаріуса заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №Z03.226.71136 від 03.07.2015 року, укладеним між ним та АТ «Ідея Банк», не є безспірною, так як проценти за користування кредитом нараховані за період з 28.09.2016 року по 15.05.2017 року, тоді як кредитор не міг нараховувати проценти за вказаний період, так як 28.08.2016 року настав строк виконання зобов`язання в повному обсязі, що відображено в оскаржуваному написі, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

В п.1.2. укладеного між позивачем та АТ " Ідея Банк " кредитного договору №Z03.226.71136 від 03.07.2015 року визначено, що банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Умовами договору визначено строк дії кредитного договору до 03.07.2020 року, матеріали справи не містять доказів того, що кредитором змінювався строк виконання основного зобов`язання шляхом звернення до суду про дострокове стягнення боргу чи шляхом пред`явлення вимоги до позичальника про дострокову сплату заборгованості.

Крім того, у виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором настав 28.08.2016 року, тобто 28.08.2016 року настав строк сплати чергового платежу, а не настав строк дострокового погашення заборгованості, тому нарахування процентів за період з 28.09.2016 року по 15.05.2017 року не суперечить умовам договору та вимогам законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не підтвердив свій статус кредитора та не отримав дозволу від АТ «Ідея Банк», а тому не мав права звертатися до нотаріуса із заявою про вчиненням виконавчого напису, колегія суддів відхиляє, так як вони не грунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах. Так , в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази набуття відповідачем статусу кредитора шляхом укладення договору факторингу. Про зміну найменування з ТОВ «ФК «Серет» на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було повідомлено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. та надано виписку з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб від 30.06.2017 року. Крім того, доказів відсутності дозволу АТ «Ідея Банк» на укладення ТОВ «ФК «Рантье» наступного договору факторингу з відповідачем позивачем суду не надано та вказані його доводи є припущенням, а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що до договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року відповідачем було подано нотаріусу витяг з додатку № 2 до вказаного договору факторингу, на якому відсутній підпис та печатка попереднього кредитора ПАТ «Ідея Банк», і не надано додаток № 2 до договору факторингу, який підтверджує наявність у відповідача права вимоги є безпідставними з огляду на таке.

Договорами факторингу передбачено, що до них додається додаток № 1 - Реєстр боржників, додаток № 2 - Акт приймання-передачі прав вимоги до боржників. Відповідно приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. заявником було надано: витяг з додатку № 2 до договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 р. (акт прийому-передачі прав вимог); - витяг з додатку № 2 до договору факторингу № 28/01-1 від 28.02.2017 р. (акт прийому-передачі прав вимог). При цьому, додаток №1 - Реєстр боржників відповідно до ст. 60 Закону України «Про банк та банківську діяльність» містить банківську таємницю - конфіденційну інформацію, що стосується боржників, яка нотаріусу не надається. Надані приватному нотаріусу документи стосуються безпосередньо позивача, що підтверджує факт прийому-передачі права вимоги стосовно конкретного боржника. Витяг з додатку №2 до договору факторингу № 17/11-1 від 17.11.2016 року засвідчений підписом та печаткою директора ТОВ «ФК «Рантье». Витяг з додатку № 2 до договору факторингу № 28/01-1 від 28.02.2017 року завірений підписом та печаткою директора ТОВ «ФК «Серет».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у витягу з додатку № 2 до договору факторингу № 28/01-1 від 28.02.2017 існує суперечність стосовно номеру кредитного рахунку позивача, оскільки щомісячні внески повинні сплачуватись на рахунок № НОМЕР_1 , а у витягу із додатку №2 до договору факторингу вказаний рахунок № НОМЕР_3 , є безпідставними, оскільки відповідно до п.6.1. кредитного договору щомісячні внески повинні сплачуватись на рахунок № НОМЕР_1 , однак рахунок № НОМЕР_3 є основним рахунком боржника, з якого було перераховано кошти на видачу кредиту на підставі договору № Z03.226.71136 від 03.07.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не були надані нотаріусу первинні облікові документи, які б підтверджували зарахування грошових коштів, на рахунок передбачений п. 6.1 кредитного договору № Z03.226.71136 від 03.07.2015 року № 1136.980, колегія суддів відхиляє, оскільки нотаріус нам час вчинення виконавчого напису не перевіряє факт зарахування кредитних коштів на той чи інший рахунок, а позивачем факт отримання коштів не заперечувався та ним здійснювалося часткове виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Печерського районного суду міста Києвавід 26 вересня 2019 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович та про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що апеляційним судом апеляційна скарга позивача задоволена частково, рішення суду першої інстанції про відмову задоволенні позову скасоване та ухвалене нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на загальну суму 1921 грн., що складаються із судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в сумі 768,40 грн. та судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної скарги в сумі 1152, 60 грн.

Керуючись Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Короті Романа Олександровича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києвавід 26 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем і зареєстрований в реєстрі за № 1110 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс»заборгованості за кредитним договором №Z03/226/71136 від 03.07.2015 року в загальній сумі 104 773,39 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: