Справа № 202/5155/19
Провадження № 2/202/2051/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 грудня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з вищевказаним позовом, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2015 року та договору про зміну розміру часток ОСОБА_1 належить на праві власності 56/100 часток, а ОСОБА_2 - 44/100 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному домоволодінні зареєстрована дочка позивача ОСОБА_2 - відповідач ОСОБА_3 . Фактично остання за вказаною адресою не проживає з березня 2012 року. Постійно мешкає в Ірландії, де має свою родину. Однак через дальність проживання та складність переїзду відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації у домоволодінні.

За цих підстав позивачі просять визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації місця проживання.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачі надали суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копію договору про зміну розміру часток у майні, що є у спільній сумісній власності, копію довідки про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, акт про непроживання відповідача у будинку з березня 2012 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, надали заяви, в яких позов підтримали та просили розглянути справу в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надіслала на ім`я суду письмову заяву про те, що не проживає зв Україні з 15.02.2012 року та згодна із зняттям її з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2015 року та договору про зміну розміру часток у майні, що є у спільній сумісній власності, від 27.11.2015 року позивачі є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, в належному позивачам будинку з 05.09.2011 року зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , яка є дочкою позивача ОСОБА_2 .

Згідно з долученим до матеріалів справи актом від 22.07.2019 року, складеним мешканцями будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 відповідач у будинку АДРЕСА_1 не проживає з березня 2012 року.

З позовної заяви та довідки про склад осіб, які зареєстровані у домоволодінні, фактично в будинку АДРЕСА_1 проживає позивач ОСОБА_1 (дядько відповідача) разом зі своєю сім`єю.

Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено, що відповідач не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2012 року, відповідач у своїй заяві не заперечує проти позову, суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Вимога щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання не підлягає, оскільки за змістом статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання та позивачам не відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку у зв`язку із втратою нею права користування житловим приміщенням.

Таким чином, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Крім того, при звернені до суду позивачами був сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів у сумі 192 грн. 10 коп. на користь кожного. -

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування домоволодінням АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 192 (сто дев`яносто дві) грн. 10 коп. на користь кожного.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю. Марченко