Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 668/4308/15-ц

провадження № 61-33594св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник позивачів - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, у складі судді Майдан С. І., від 20 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області, у складі колегії суддів: Кутурланової О. В., Майданіка В. В., Орловської Н. В., від 01 серпня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні.

Позовна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мотивована тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Позивачам належить 11/18 частин, а ОСОБА_6 7/18 частин квартири. Посилаючись на те, що вони проживають та зареєстровані у спірній квартирі, яку самостійно утримують, а відповідач забезпечений іншим житлом, у квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, а також зважаючи на тривалі неприязні стосунки між ними, що унеможливлюють спільне проживання в одній квартирі, з огляду на те, що частка ОСОБА_6 є незначною, позивачі просили суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_6 на 7/18 частин квартири АДРЕСА_1 та виплатити йому компенсацію вартості його частки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 107 658, 00 грн, які були попередньо внесені на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації у Херсонській області, і визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності за кожною на 7/36 частин квартири АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_6 на 7/18 частин у спільному майні: квартирі АДРЕСА_1 з виплатою ОСОБА_6 компенсації вартості 7/18 частин у спільному майні у розмірі 107 658, 00 грн, які внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Херсонській області, згідно квитанції № ПН1068 від 09 лютого 2016 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 7/36 частин квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/36 частин квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що частка ОСОБА_6 у спірній квартирі є незначною, поділ або виділ частини квартири, як і спільне користування та володіння нею є неможливим через незначну площу квартири та тривалі неприязні стосунки сторін, відповідач забезпечений іншим житлом, частка у якому йому належить на праві власності, припинення його права на частку в спірному майні та виплата компенсації її вартості, визначена проведеною у справі судовою будівельно-технічною експертизою, не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Суд застосував положення статті 365 ЦК України, якими передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_6 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи, при вирішенні спору по суті не врахували, що позивачі створюють перешкоди заявнику у користуванні спірною квартирою, що встановлено судовими рішенням у справі № 2-685/11, за результатами розгляду якої було задоволено позовні вимоги заявника про усунення перешкод у користуванні житлом та вселено його до спірної квартири, однак перешкоди у користуванні квартирою створюються по цей час. Також місцевим судом не враховано, що заявник з січня 2009 року проживає в орендованій квартирі. Разом з цим, заявник не погоджується із висновком експерта щодо оцінки вартості квартири.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та припинення права спільної часткової власності ОСОБА_6 на 7/18 частин у спірній квартирі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 січня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що сторони у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, у частках: 9/18 належить ОСОБА_3, 2/18 - ОСОБА_4, 7/18 - ОСОБА_6

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2010 року є власником 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16,17).

ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 06 липня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом другої Херсонської державної нотаріальної контори КарповоюН. М., є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18,19).

ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2010 року належить 7/18 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9,71).

У спірній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а відповідач ОСОБА_6 у зазначеній квартирі не проживає і не зареєстрований.

Згідно довідки КП «Дніпровський» № 502 від 17 березня 2017 року ОСОБА_6 з 29 березня 1985 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 267).

Згідно висновку № 56 судової будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_8 від 14 серпня 2015 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 з урахуванням її незадовільного технічного стану на серпень 2015 року може складати 276 834, 00 грн. Ринкова вартість 7/18 частки квартири АДРЕСА_1 з урахуванням її незадовільного технічного стану на серпень 2015 року може складати 108 658, 00 грн. Провести розподіл або виділити в натурі 9/18, 2/18 та 7/18 часток квартири АДРЕСА_1 з дотриманням вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення» не видається можливим. З дослідницької частини висновку експерта вбачається, що квартира знаходиться на 3 поверсі п'ятиповерхового будинку, загальна її площа становить 58 кв. м, у тому числі житлова площа - 38,8 кв. м, у квартирі виявлені три житлові кімнати, одна з яких 17,1 кв. м, яка є суміжною з двома іншими житловими кімнатами - 11,5 кв. м та 10,2 кв. м. Тобто, з врахуванням ідеальних часток сторін у праві власності на квартиру відповідно до ДБН В.2.2.-15-3005 (п.5.23.1) відсутня технічна можливість переобладнання квартири з метою утворення двох та більше об'єктів, здатних самостійно функціонувати (а.с. 36-71).

Допитана у судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_8 підтримала наданий нею висновок судової будівельно-технічної експертизи № 56 від 14 серпня 2015 року та зазначила, що квартира перебуває у незадовільному стані, а її розподіл та виділення часток в натурі з дотриманням вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення» є неможливим.

Згідно квитанції № ПН1068 від 09 лютого 2016 року ОСОБА_4 внесено на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Херсонській області суму компенсації вартості 7/18 частин у спільному майні - квартирі АДРЕСА_1, що становить 107 658, 00 гривень.

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс12.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

У справі, яка є предметом перегляду, встановлено, що сторони у справі є співвласниками спірної квартири у таких частках: ОСОБА_3 - 9/18; ОСОБА_4 - 2/18, ОСОБА_6 - 7/18.

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачів, оскільки частка відповідача у спірній квартирі порівняно із часткою позивачів є незначною, спірна квартира є неподільною річчю, такою, яку неможливо поділити в натурі без втрати її цільового призначення, спільне володіння та користування майном для сторін є неможливим, відповідач має інше житло, а отже припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

Заперечуючи проти доводів позивачів, відповідач вказував про відсутність у нього іншого житла та пояснював, що його було вселено до спірної квартири за рішенням суду (справа № 2-685/11), однак позивачі продовжують створювати перешкоди у користуванні квартирою (а.с. 82). У справі № 2/668/871/15, яка перебуває у провадженні суду, ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення порядку користування спірною квартирою.

Також ОСОБА_6 посилався на те, що у квартирі АДРЕСА_2 (частка у праві власності складає 1/7) він не проживає з 2009 року.

Місцевий суд не надав належної оцінки вказаним обставинам і доводам відповідача, не дослідив та не перевірив їх, а також не врахував, що відповідач є співвласником фактично 1/3 частки спірної квартири та вчиняв дії, спрямовані на вселення до спірної квартири, встановлення порядку користування квартирою.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що частка відповідача у спірній квартирі порівняно із часткою позивачів є незначною, а припинення права власності на цю частку не завдасть істотної шкоди ОСОБА_6 є необґрунтованим.

Визначальною умовою для припинення права власності на частку у спільному майні є те, що шкода, заподіяна внаслідок цього не буде істотною. Суд під час розгляду справи повинен встановити чи буде шкода для власника, частка якого припиняється, істотною або не істотною. Якщо шкода не є істотною, то право власності на частку у спільному майні може бути припинене за умови попереднього внесення вартості цієї частки іншим співвласником на депозитний рахунок суду.

Суд апеляційної інстанції не перевірив правильність висновків суду першої інстанції, не надав належної оцінки доводам сторін, аргументам апеляційної скарги та формально погодився із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для припинення права спільної часткової власності ОСОБА_6

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин постановлена у справі ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню на підставі статті 411 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані в даній постанові докази, у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку основним доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк