Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3809/18

номер провадження 2-о/695/20/19

14 лютого 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Середи Л.В.

за участую секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Вказана заява мотивована тим, що заявник та померлий ОСОБА_4 в період часу з 1982 по 1993 рік проживали в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_4 в будинку останнього за адресою: вул. Гоголя 73, м. Золотоноша Черкаської області, вони були повязані спільним побутом, виховували спільних дітей, мали взаємні права та обовязки, фактично проживали як одна сімя, однак шлюб у встановленому порядку не реєстрували.

ОСОБА_4 13.01.2018 року помер, а тому після смерті останнього відкрилася спадщина на його майно. Заявник наполягає, що їх спільні із померлим сини, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від спадщини після смерті свого батька відмовилися, а тому вона, як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час його смерті має право на спадщину та бажає оформити свої спадкові права. Однак при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, оскільки у неї відсутні відповідні докази факту родинних відносин із померлим ОСОБА_4.

Таким чином встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу необхідно для оформлення спадкових прав заявника, оскільки, в звязку із розірванням шлюбу, заявник іншим шляхом не має можливості довести факт її проживання із померлим однією сімєю.

Встановити вказаний факт, що має юридичне значення іншим шляхом заявник не має можливості, а вказана обставина унеможливлює їй належним чином реалізувати свої права оформити свої права, а тому остання звернулася до суду із вказаною заявою.

Для розгляду матеріалів справи заявник не зявилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності на задоволенні вказаної заяви наполягала.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, обставини викладені у вказаній заяві про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та дружини без шлюбу визнали повністю та проти задоволення вказаної заяви не заперечували, ствердили, що їх мати та померлий батько проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та виховували їх.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до норм ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом пятим частини другої вказаної вище статті встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів , що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, що визначено нормами п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 18.06.1982 року уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (серії ІІ-АБ №671892 від 14.05.1985 року).

У подальшому вказаний шлюб 20.08.1993 року був розірваний, про що здійснено відповідний запис на вказаному вище свідоцтві та не заперечується самими учасниками по справі.

Як вбачається з матеріалів справи від вказаного шлюбу народився ОСОБА_2 08.009.1982 року народження, що стверджується свідоцтвом про народження (серії ІІ-СР №355480 від 15.10.1982 року), а також ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження (серії ІІІ-СР № 2253255 від 22.01.1988 року).

Як вбачається із свідоцтва про смерть (серії І-СР №318135 від 16.01.2018 року) ОСОБА_4 помер 13.01.2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №9.

Заявник наполягає, що не дивлячись на розірвання шлюбу між нею та її померлим чоловіком, вони фактично проживали разом, вели спільне господарство та фактично відносилися один до одного як подружжя.

Суд бере до уваги, що до членів сімї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімїх є факт спільного проживання , ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо, такої ж позиції дотримується Конституційний суд України в своєму рішенні від 03.06.1999 року №5-рп/99.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Факт спільного постійного проживання заявника аж до смерті ОСОБА_4 ствердили їх спільні діти, які також до дня смерті свого батька проживали разом із ним, що стверджується довідкою виконавчого комітету Золотоніської міської ради №6646 17.09.2018 року.

Окрім того відповідно до письмових пояснень сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що останні є сусідами ОСОБА_1 разом із якою постійно проживав її чоловік ОСОБА_4 та їх сини, незважаючи на розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали фактично як чоловік та дружина, вели спільне господарство виховували своїх синів.

Таким чином факт спільного проживання заявника із померлим ОСОБА_4 стверджується поясненнями свідків та синів заявника, які належним чином досліджені судом.

Таким чином суд вважає, що обставини на які посилається заявник належним чином доведені останньою, а докази зворотного матеріали справи не містять.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Судом достовірно встановлений факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 до смерті останнього, обставини, які викликають сумніви щодо доводів заявника, матеріали справи не містять.

Суд дійшов висновку, що заявник звернулася із даною заявою до суду з метою оформлення своїх відповідних спадкових прав.

Встановлення даного факту не повязується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки ОСОБА_4 помер, а шлюб між заявником та померлим був розірваний, встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу іншим чином, окрім як звернення до суду із такою заявою вбачається неможливим, а тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту, що має відповідне юридичне значення.

На підставі викладеного та керуючись ст.,ст. 76, 293, 315, 319, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу задовольнити повністю.

Встановити фат спільного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іден. код НОМЕР_1, з ОСОБА_4, який помер 13 січня 2018 року, однією сімєю без реєстрації шлюбу з липня 1993 року до дня смерті ОСОБА_4, 13.01.2018 року.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.