Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 667/156/15-ц

провадження № 61-19236св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В.П.,

учасники справи:

позивач - кредитна спілка «Громада»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_8,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_9, на заочне рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 23 червня 2015 року у складі судді Ігнатенко О. Й. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

14 січня 2015 року кредитна спілка «Громада» (далі - КС «Громада») звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2013 року № 440 у розмірі 241 570,90 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 липня 2013 року між КС «Громада» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 149 000,00 грн терміном на 12 місяців, тобто до 10 липня 2014 року, зі сплатою 46 % річних.

Кредитний договір забезпечений договором поруки від 10 липня 2013 року № 440 п, укладеним із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за яким останні солідарно зобов'язалися відповідати за виконання позичальником кредитних зобов'язань.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань, станом на 28 травня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 241 570,90 грн, із яких: борг за кредитом - 148 570,90 грн, за відсотками - 92 571,67 грн, які позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до КС «Громада» про розірвання кредитного договору № 440, укладеного між ним та КС «Громада» 10 липня 2013 року, посилаючись на те, що через істотну зміну обставин, а саме виникнення фінансової кризи в Україні, ускладнився його фінансовий стан, та виконання кредитного договору на визначених ним умовах призведе до порушення його майнових прав та знищення господарської діяльності, пов'язаної із сільським господарством.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Комсомольського районного суду міста Херсона від 23 червня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 23 червня 2015 року позов КС «Громада» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь КС «Громада» заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2013 року № 440 у розмірі 241 570,90 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього та поручителів.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року заочне рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 23 червня 2015 року залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку переглядалося лише в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 на користь КС «Громада» заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося до апеляційного суду і в апеляційному порядку не переглядалося.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в оскарженій частині та залишив його без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення з нього (ОСОБА_6) на користь КС «Громада» заборгованості за кредитним договором, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не звернули уваги, що строк дії поруки самим договором поруки не встановлений, а тому, враховуючи, що умовами кредитного договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, позивач повинен був звертатися до суду з метою стягнення боргу з поручителя впродовж шести місяців від дня настання зобов'язання щодо погашення кожного чергового платежу. У даному випадку кредитна спілка звернувся до суду за межами встановленого шестимісячного строку, а тому підстав для солідарного стягнення боргу з нього та боржника немає через припинення поруки.

У липні 2017 року КС «Громада» подала заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Сторонами у пункті 3.1 договору поруки погоджено строк дії поруки три роки. Оскільки вперше позичальник прострочив платіж за кредитним договором у жовтні 2013 року, тому право вимоги до поручителя спливає у жовтні 2016 року, а позивач звернувся до суду з позовом у січні 2015 року, тобто у межах дії договору поруки.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 667/156/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій в оскарженій частині не відповідають.

Судами встановлено, що 10 липня 2013 року між КС «Громада» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 149 000,00 грн терміном на 12 місяців, тобто до 10 липня 2014 року, зі сплатою 46 % річних.

Кредитний договір забезпечений договором поруки від 10 липня 2013 року № 440 п, укладеним із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за яким останні солідарно зобов'язалися відповідати за виконання позичальником кредитних зобов'язань.

За цим договором поручитель ОСОБА_6 зобов'язався відповідати за зобов'язаннями позичальника у повному обсязі, тобто за повернення суми кредиту, процентів за його користування, підвищеного проценту відповідно до умов кредитного договору, неустойки та інші штрафні санкції у разі наявності таких, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежними виконанням позичальником умов кредитного договору.

Згідно з пунктом 3.1 кредитного договору сторони домовилися про те, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку розрахунків щомісячних платежів (додаток № 1 до кредитного договору), останній із яких повинен бути внесений 10 липня 2014 року.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

У пункті 3.1 договору поруки зазначено, що договір поруки вступає в силу з моменту його підписання позичальником та поручителями і діє на протязі трьох років після закінчення зобов'язань позичальника та поручителів перед кредитором за кредитним договором.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до закінчення зобов'язань позичальника (пункт 3.1) не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зазначені норми матеріального права не врахував та дійшов помилкового висновку, що сторонами погоджено строк дії поруки в три роки.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

За умовами пункту 3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний повертати кредит у відповідності до встановленого сторонами графіку щомісячних платежів (додаток № 1 до кредитного договору), останній із яких мав бути внесений 10 липня 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Умовами договору поруки, викладеними у пунктах 1.2, 1.3, 2.3 встановлено, що у разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення суми кредиту, процентів за користування, підвищеного проценту, неустойки та інших штрафних санкцій.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

КС «Громада» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 14 січня 2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання 10 липня 2014 року.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вищенаведених норм матеріального права не врахував та не звернув увагу на те, що порука ОСОБА_6 припинилася відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки КС «Громада» звернулась до суду поза межами строку, передбаченого законом, тому підстав для стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_6 немає.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, немає підстав для направлення справи на новий розгляд, визначені статтею 411 ЦПК України, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, враховуючи положення пункту 3 частини третьої статті 409 ЦПК України, частини першої статті 412 ЦПК України, дійшла висновку про задоволення касаційної скарги та ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову КС «Громада» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

Таким чином, ураховуючи задоволення касаційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції й ухвали суду апеляційної інстанції та відмову у задоволенні позову, з КС «Громада» на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної та касаційної скарг.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_9, задовольнити.

Заочне рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року в частині позову кредитної спілки «Громада» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

У задоволенні позову кредитної спілки «Громада» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з кредитної спілки «Громада» на користь ОСОБА_6 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 657 гривень 27 копійок та за подачу касаційної скарги у розмірі 2 898 гривень 85 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило