Справа № 638/8527/16-ц
Провадження № 2/638/359/19
13 грудня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Грищенко І.О.
за участю секретарівСамогньозл О.І., Котяш Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні будинком і надвірними побудовами, шляхом вселення та зобов`язання відповідача не чинити перешкод в користуванні будинком і надвірними побудовами,
Установив:
23.05.2016 року позивачі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просить встановити порядок користування будинком АДРЕСА_1 та порядок користування земельною ділянкою вказаної садиби.
За клопотанням позивача ухвалою суду була призначена судово-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені відповідні питання. Після сплати позивачем призначеної експертизи, від експерта надійшло клопотання від 05.05.2018 року про надання додаткових матеріалів, а саме: технічного паспорту на домоволодіння з зазначенням інвентаризаційних вартостей та фізичних зносів усіх надвірних будівель і споруд; матеріалів інвентаризаційної справи; технічну документацію, що була підставою для видачі державного акту в друкованому та електронному вигляді (в повному обсязі із зазначенням координат Х та У); геодезичну зйомку земельної ділянки з позначенням усіх будівель і споруд, розмірів по периметру та площі земельної ділянки. Вказав, що задоволення вказаних вимог експерта можливе тільки за наявності неодноразового і повного доступу до всіх приміщень будинку і надвірних побудов та земельної ділянки. У зв`язку з тим, що з моменту відкриття провадження у справі відповідачка ухилялась від отримання судових повісток, жодного разу до суду не з`явилась, встановила охоронну сигналізацію та унеможливила доступ позивача до спільного будинку і земельної ділянки, позивач звертався до суду з клопотанням про забезпечення доказів, в якому просив постановити ухвалу про примусовий доступ до будинку і земельної ділянки. Ухвалою суду, в задоволення вказаного клопотання відмовлено з посиланням на те, що такого способу забезпечення доказів кодексом не передбачено. Повідомленням експерта від 04.07.2018 року матеріали справи повернені до суду з висновком про неможливість надання висновку по призначеній експертизі. Листом КП Харківське МБТІ від 29.10.2019 року № 1070670 повідомлено, що проведення технічної інвентаризації буде здійснено при умові надання доступу виконавцю до домоволодіння.
09.04.2019 року позивач подав до суду змінену позовну заяву, в якій просив усунути перешкоди в користуванні садибою, шляхом його вселення у вказаний будинок та зобов`язати відповідачку не чинити перешкод в користуванні садибою, надавши йому ключі від будинку та воріт садиби. В обгрунтування змінених позовних вимог, позивач послався на вищевказані обставини і підстави , вказав, що перешкоджання відповідачки йому в доступі до спадкового будинку і земельної ділянки порушує його, встановлені законодавством, права співвласника будинку. Вважає, що задоволення його позовних вимог про вселення не суперечить житловому законодавству щодо необхідності мінімально встановленого розміру житлової площі на одну особу, оскільки, згідно з даними доданого технічного паспорту, спірний будинок двоповерховий, має 6 ізольованих житлових кімнат, житловою площею 81,6 кв м , загальною площею 131, 8 кв м.
Представник позивача адвокат Коваль А.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на вищевказані обставини та підстави. В процесі судового розгляду справи до суду подав заяву , якій вказав, що просить вимоги свого довірителя задовольнити , проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла її заява з проханням відкласти розгляд справи до березня 2020 року з причин її перебування за кордоном.
Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином , причини неявки суду не повідомив.
Зважаючи на неодноразову неявку відповідачки та її представника в судове засідання без поважних причин та згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалення заочного рішення у справі.
Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у квітні 2017 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника.
Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачка належним чином була повідомлена про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачки та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачки, відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які сають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі поданих учасниками справи доказів.
Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електроних доказів, висновків експертів, показань свідків.
Згідно з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електроних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи та докази, надані стороною позивача , суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог , виходячи з наступного.
В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки та просив встановити порядок користування будинком АДРЕСА_1 та порядок користування земельною ділянкою вказаної садиби. За клопотанням позивача була призначена судово-технічна експертиза на вирішення якої були поставлені відповідні питання. Натомість, після сплати позивачем призначеної експертизи від експерта надійшло клопотання від 05.05.2018 року про надання додаткових матеріалів, а саме: технічного паспорту на домоволодіння з зазначенням інвентаризаційних вартостей та фізичних зносів усіх надвірних будівель і споруд; матеріалів інвентаризаційної справи; технічну документацію, що була підставою для видачі державного акту в друкованому та електронному вигляді (в повному обсязі із зазначенням координат Х та У); геодезичну зйомку земельної ділянки з позначенням усіх будівель і споруд, розмірів по периметру та площі земельно ділянки.
Від позивача надійшла заява про неможливість виконання вимог експерта, оскільки, він позбавлений доступу до належного йому будинку і земельної ділянки. Звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів шляхом примусового входження до будинку і земельної ділянки. Судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки, вказаного способу забезпечення доказів чинним цивільним процесуальним кодексом не передбачено.
Повідомленням експерта від 04.07.2018 року матеріали справи повернуто до суду з висновком про неможливість надання висновку по призначеній експертизі. Листом КП Харківське МБТІ від 29.10.2019 року № 1070670 повідомлено, що проведення технічної інвентаризації буде здійснено при умові надання доступу виконавцю до домоволодіння.
За наведених обставин, та враховуючи неможливість захистити свої права співвласника домоволодіння щодо вирішення питання порядку користування ним, 09.04.2019 року позивач подав до суду змінену позовну заяву, в якій просив усунути перешкоди в користуванні садибою, шляхом його вселення у вказаний будинок та зобов`язати відповідачку не чинити перешкод в користуванні садибою, надавши йому ключі від будинку та воріт садиби.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
За вказаних вище обставин, суд вважає адекватним спосіб захисту порушених прав позивача, які не суперечать чинному житловому законодавству щодо необхідності мінімально встановленого розміру житлової площі на одну особу, оскільки, згідно доданого технічного паспорту спірний будинок двоповерховий, має 6 ізольованих житлових кімнат, житловою площею 81,6 м.кв., загальною площею 131, 8 м.кв.
Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За ч. ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позивач стверджує , що через перешкоди з боку відповідачки щодо надання можливості йому користування належними частками домоволодіння та земельної ділянки , він не може реалізувати своє право користування та розпорядження майном, до спірного домоволодіння його доступ заборонений хоча у власності в нього є Ѕ частина вказаного вище домоволодіння.
Тобто відповідачка грубо порушуючи вимоги ч. 1 ст. 321 ЦК України самовільно обмежила позивача у здійсненні його права власності на Ѕ частину домоволодіння.
Позивач , як власник Ѕ частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними побудовами має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, зокрема проживати в будинку та вселитися в будинок.
Перешкоджання відповідачкою у здійсненні позивачем свого права власності є підставою для усунення цих перешкод, як передбачено ст. 391 ЦК України, що дає право на використання цього будинку для власного проживання .
В розумінні положень ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Позивач та відповідачка є власниками спірного домоволодіння в рівних частинах, при цьому позивач позбавлений відповідачкою на рівні умови здійснення своїх прав.
Ч. 3 ст. 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з .1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
В своєму позові позивач не ставить питання про виділення йому будь якої кімнати, а лише ставить питання про вселення його в Ѕ частину домоволодіння . Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підтверджуються наявними доказами, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4,5,12,13,76-81,259,263-265, 280-28 ЦПК України, ст..ст. 15,16,391 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні будинком і надвірними побудовами, шляхом вселення та зобов`язання відповідача не чинити перешкод в користуванні будинком і надвірними побудовами - задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні будинком і надвірними побудовами, шляхом вселення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в будинок АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 , РНОКП НОМЕР_2 , не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні вказаним будинком і надвірними побудовами, та надати йому ключі від будинку і воріт садиби.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його ухвалення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному поряду.

Суддя: І.О.Грищенко