_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/6143/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представників - адвокатів Медведенко А.А.,Сорвачової О.Є.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Військторгсервіс» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

Встановив:

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 23.10.2019 року відкрите провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Військторгсервіс» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача вимоги ОСОБА_1 підтримав і доводив, що наказ №100-а від 19.09.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» за прогул без поважних причин є незаконним. Так, ОСОБА_1 була відсутня на роботі 16.09.2019 року з поважних причин, якими є хвороба батька, хвороба неповнолітнього сина та погане самопочуття самої ОСОБА_1 . Окрім того, питання звільнення ОСОБА_1 з роботи було вирішено адміністрацією установи без попередньої згоди не то профспілкового комітету.

Представник відповідача позов не визнала і стверджувала, що вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, тому як відомості щодо поважних причин відсутності на роботі 16.09.2019 року працівник надала до адміністрації установи в електронному варіанті 18.09.2019 року, вимогу адміністрації установи щодо надання письмових пояснень відсутності на роботі 16.09.2019 року працівник залишила без уваги. На думку сторони відповідача попередня згода первинної профспілкової організації для звільнення керівника філії установи з підстав, визначених п.4 ст.40 КЗпП України не передбачена нормами трудового законодавства.

Судом встановлено :

Концерн Військторгсервіс є юридичною особою до складу якого, як відокремлений структурний підрозділом входить філія Одеське управління військової торгівлі.

Відповідно до п. 5.2. Положення про філію Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс , затвердженого від 15.08.2019 року , начальник філії, директор комерційний та головний бухгалтер призначаються та звільняються наказом генерального директора Засновника.

Наказом генерального директора Концерну «Військторгсервіс» від 22.08.2017 року №105-а на посаду начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» було призначено Соловйову Олену Євгенівну.

У період з 04.09.2019 року по 13.09.2019 року ОСОБА_1 не працювала за станом здоров`я, що підтверджується лікарняним листком (а.с.13). Як зазначено в лікарняному ОСОБА_1 повинна була стати до роботи 14.09.2019 року.

16.09.2019 року ОСОБА_1 не вийшла на роботу. Заява на ім`я генерального директора Концерну про надання відпустки без збереження заробітної плати терміном на 7 днів, починаючи з 16.09.2019 року, датована позивачем 16.09.2019 року, в електронному варіанті надійшла до адміністрації установи 18.09.2019 року о 14 год. 27 хв. (а.с.52-53).

Як підтвердження поважності причин відсутності на роботі 16.09.2019 року ОСОБА_1 до заяви додала виписку з рішення ЛКК від 16.09.2019 року №2903, в якій зазначено «потребує відпочинку без пси емоційного та фізичного навантаження», та копію довідки КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 27.08.2019 року №24062, в якій міститься запис хірурга від 17.09.2019 року про надання допомоги дитині,2004 року народження.

16.09.2019 року комісією у складі помічника Генерального директора з кадрових питань Концерну Івановим О.Г., начальника юридичної служби Гущою В.О., завідувачем канцелярії Концерну Канєвським В.Л. складено акт про відсутність на роботі начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну Соловйової О.Є. (а.с.78).

ОСОБА_1 також не з`явилась на роботі 17 і 18 вересня 2019 року.

18.09.2019 року адміністрація концерну на заяву ОСОБА_1 від 16.09.2019 року надала письмову відповідь про відсутність правових підстав для надання відпустки з 16.09.2019 року за заявою, яка надійшла до адміністрації 18.09.2019 року. Одночасно адміністрація концерну запросила від ОСОБА_1 письмові пояснення щодо відсутності на роботі 16 і 17 вересня. На що ОСОБА_1 направила електронною поштою заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати з 18.09.2019 року.

Наказом генерального директора Концерну «Військторгсервіс» від 19.09.2019 року №100-а ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну.

Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. ОСОБА_2 це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Судом встановлено і сторони визнали, що позивач 16.09.2019 року була відсутня на робочому місці упродовж усього дня.

Щодо поважності причин відсутності позивача на роботі суд зазначає наступне.

Інструкція про порядок видачі документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність громадянина (затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я 13.11.2001 року №455) визначає, що тимчасова непрацездатність працівника підтверджується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність заборонена, крім випадків, наведених в п.п.2.28 і 2.29 Інструкції. Так, довідка довільної форми видається особам, які проходять діагностичне обстеження і довідка засвідчується підписом завідуючого відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу; або які самостійно звернулись по консультаційну допомогу і довідка містить час проведення консультації, довідка засвідчується підписом лікуючого лікаря і печаткою лікувального закладу. Виписка з рішення ЛКК від 16.09.2019 року за №2903 не відповідає вищевказаним вимогам, тому не є належним доказом поважності причин відсутності позивача на роботі протягом цілого робочого дня.

Довідка про хворобу сина містить відомості про звернення до лікаря 17.09.2019 року, а не 16.09.2019 року.

Посилання ОСОБА_1 на погіршення стану здоров`я батька також не є доказом поважності причин відсутності на роботі 16.09.2019 року, тому як у виписці із медичної карти стаціонарного хворого зазначено: дата госпіталізації 17.09.2019 року, дата виписки 18.09.2019 року.

Стаття 25 ЗУ «Про відпустки» містить перелік обставин, за наявності яких надається працівнику відпустка без збереження заробітної плати в обов`язковому порядку. Так, п.1 ст.25 ЗУ «Про відпустки» визначає, що відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов`язковому порядку матері або батьку, який виховує дітей без матері (в тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), що має двох і більше дітей віком до 15 років або дитину з інвалідністю. - тривалістю до 14 календарних днів щорічно.

Позивач не надала до суду доказів того, що вона станом на вересень 2019 року мала двох неповнолітніх дітей віком до 15 років або дитину з інвалідністю.

Ст.26 ЗУ «Про відпустки» передбачає, що за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом.

У даному випадку сторони не дійшли згоди щодо надання працівнику відпустки без збереження заробітної плати.

Профспілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки (ст.2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Одним з елементів зазначеної захисної функції є надання згоди виборним органом первинної профорганізації, членом якої є працівник, на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.

Водночас законодавством передбачені випадки, коли розірвання трудового договору з іні-ціативи власника або уповноваженого ним органу відбувається без попередньої згоди виборного органу первинки.

Стаття 43-1 КЗпП визначає перелік випадків, коли згода профспілки на звільнення найманих працівників не вимагається. Серед таких, зокрема:

звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади держорганами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

Позивач працювала на посаді начальника філії, тому її звільнення правомірно відбулося без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

З урахуванням викладеного суд погоджується з доводами сторони відповідача, що звільнення ОСОБА_1 з посади начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» з підстав, визначених п.4 ст.40 КЗпП України здійснено у відповідності до вимог трудового законодавства.

Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Концерну «Військторгсервіс» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Дата складання повного тексту судового рішення 26.12.2019 року.

Суддя Калашнікова О. І.