Єдиний унікальний номер № 616/661/19
Провадження № 2/616/228/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„23 грудня 2019 року Великобурлуцький районний суд
в складі головуючого судді РИКОВА М.І.
судового засідання КАПЛЕНКО А.В.,
справа № 616/661/19,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Також позивач просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн 00 к.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 24 квітня 2015 року, актовий запис № 460. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає.
Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 грудня 2019 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлена належним чином, судову повістку отримала 10 грудня 2019 року (а.с.30), надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.23).
Відповідач ОСОБА_4 двічі в судові засідання не з`явився з невідомих суду причин, відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, судові повістки було направлено за адресою місця реєстрації відповідача, які він отримував (а.с.21,29). Заяв чи клопотань, а також заперечень від ОСОБА_4 станом на 23 грудня 2019 року на адресу суду не надходило. Відповідно до пп.2,7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обов`язок батьків утримувати свою дитину встановлений державою на законодавчому рівні, а саме: ст.180 СК України.
Відповідно до вказаної правової норми батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, тобто обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним, та незалежним від віку останніх.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як роз`яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 460 (а.с.07).
Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.08). Батьком даної дитини в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 записаний відповідач ОСОБА_4 .
Позивач, посилаючись на те, що відповідач не піклується про матеріальне забезпечення дитини на відповідному рівні, не надає матеріальної допомоги, тому просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, передбачений ст.180 СК України. При винесені рішення суд враховує обставини, вказані в ст.182 СК України і визначає їх розмір, відповідно до вимог ст.183 СК України, як цього вимагає позивач.
Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Таким чином, дослідивши обставини справи, перевірив їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи вимоги ст.ст.180-182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача задовольнити, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 19 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд також зазначає, що положенням ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Крім того, позивач в позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн 00 к., які складаються з 1 000 грн 00 к. - за надання консультацій та складання позовної заяви, та 2 000 грн 00 к.- за участь адвоката в судовому розгляді справи.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження понесення позивачем ОСОБА_3 витрат на правову допомогу надано ордер серія ХВ № 1139 (а.с.10), квитанцію угоду № 21 від 19.08.2019 року (а.с.09) на надання правової допомоги і надання консультацій, складання позовної заяви, участь при розгляді справи ОСОБА_7 . В даній квитанції зазначено, що гонорар адвоката за вказані послуги становить 3 000 грн 00 к.
Оскільки адвокат Лазебний Ю.О. при розгляді вказаної справи участі в судових засіданнях не приймав, однак надавав позивачеві правову допомогу, складав позовну заяву про стягнення аліментів, тому, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням адвокатом правової допомогою підлягають частковому задоволенню, а саме: на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути документально підтверджені процесуальні витрати в розмірі 1 000 грн 00 к. В іншій частині позивачеві слід відмовити за недоведеністю. Суд зазначає, що справа розглядалась за відсутності сторін та адвокат Лазебний Ю.О. участі в розгляді справи не брав.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач відповідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, доказів про понесення ним інших судових витрат не надано.
При таких обставинах, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн 40 к.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст.180-182,183 СК України, ст.ст. 12, 13, 259, 264-265, 268, 430 ЦПК України, районний суд,-
Позов ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Рублене Великобурлуцького району Харківської області, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Рублене Великобурлуцького району Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 19 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Рублене Великобурлуцького району Харківської області, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , 768 грн 40 к. судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Рублене Великобурлуцького району Харківської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Рублене, Великобурлуцького району, Харківської області, реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_3 витрати на правову допомогу за надання консультацій та складання позовної заяви в сумі 1 000 грн 00 к.

В іншій частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Рублене Великобурлуцького району Харківської області, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Рублене Великобурлуцького району Харківської області, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 грудня 2019 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ