Справа №428/7028/19
Провадження №2/428/1953/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

представника відповідача Шурхна К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.09.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5700 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 28.05.2019 року за ним утворилась заборгованість в сумі 335146,60 грн., яка складається з 5690,51 грн. - заборгованості за кредитом, 326656,09 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2800 грн. - заборгованості за пенею та комісією. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.09.2013 року в сумі 125711,78 грн., яка складається з наступного: 5690,51 грн. заборгованості за кредитом; 120021,27 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом з 03.09.2013 року по 02.04.2018 року та судові витрати в сумі 1921 грн.

Представник відповідача адвокат Шурхно К.А. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що відповідач отримав в банку кредит в розмірі 5700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Строк дії картки сплинув в квітні 2016 року, тобто з 01.05.2016 року закінчися строк дії кредитного договору. З цього дня відповідач не отримував для використання інші кредитні картки. Тобто з 01.05.2019 року почався перебіг строку позовної давності і позивач втратив право нараховувати відсотки за користування кредитом. Крім того, 03.09.2013 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць. Розмір щомісячних платежів становить 7% від суми заборгованості. При цьому в анкеті-заяві відсутні умови щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом та відповідальності за прострочення платежів. В анкеті-заяві відсутні інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться на зазначеному сайті АТ КБ «Приватбанк». Банк самостійно їх неодноразово змінював, а тому мав можливість подати до суду примірник тих умов, які містять положення, які є менш сприятливими для позичальника. Банк в позовній заяві не підтвердив, які конкретно умови він запропонував ОСОБА_1 при підписанні заяви-анкети, оскільки на поданому екземплярі відсутній підпис позичальника.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача адвокат Шурхно К.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, у зв`язку із пропуском строків позовної давності та необґрунтованістю позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». Свою позицію обґрунтував тим, що відповідач підписав лише анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 03.09.2013 року та отримав платіжну картку. Будь яких інших документів відповідач не підписував.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Згідно з копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 03.09.2013 року, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, який складається із «Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів».

Як вбачається із копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання в Приватбанку №б/н від 03.09.2013 року, підписаної відповідачем, він погодився з тим, що ця «Анкета-Заява» разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», а також «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_1 отримав в АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку з терміном дії 04.2016 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 03.09.2013 року, зробленого позивачем, станом на 28.05.2019 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість в загальній сумі 335146,60 грн., яка складається з 5690,51 грн. - заборгованості за кредитом, 326656,09 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2800 грн. заборгованості за пенею та комісією.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 03.09.2013 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за процентами на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами з 03.09.2013 року по 02.04.2018 року.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку ( https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору.

Представник позивача адвокат Шурхно К.А. заперечував проти того, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не були підписані відповідачем.

Доказів на підтвердження протилежного позивачем та його представниками надано не було.

При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомився відповідач ОСОБА_1 і погодився з ними, підписуючи Анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Умов та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору.

Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив ОСОБА_1 про умови кредитування і не узгодив їх з ним.

Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 03.09.2013 року у вигляді Анкети - заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Зазначені висновки суду відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями.

Представник відповідача адвокат Шурхно К.А. не оспорював того, що ОСОБА_1 фактично отримав в АТ КБ «Приватбанк» і використав на власний розсуд грошові кошти в сумі 5690,51 грн.

Судом було встановлено, що зазначені грошові кошти відповідач банку не повернув, що порушує права позивача та за змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України надає йому право вимагати виконання боржником свого обов`язку в будь-який час шляхом звернення до суду з позовом про повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 5690,51 грн.

Виходячи з викладеного, суд приходить до всиновку, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності до вимог позивача, про що заявив представник відповідача, оскільки позивач не пропустив строку для звернення до суду з вимогою про повернення тіла кредиту, оскільки укладений кредитний договір від 03.09.2013 року не містить строку повернення кредиту.

При цьому суд враховує, що позивачем за період з 19.11.2013 року по 19.01.2017 року було стягнуто з відповідача на погашення заборгованості за кредитом 8072,07 грн. (зазначена сума визначена шляхом складання усіх сум, зазначених в останньому стовпчику розрахунку з назвою «Сума погашення за наданим кредитом», що склало 8072,07 грн.).

Таким чином, грошові кошти, стягнуті банком на погашення заборгованості за кредитом, перевищують суму коштів, яку фактично отримав позивач і яку банк має право від нього вимагати. Зазначене свідчить про те, що позивач вже стягнув зі ОСОБА_1 суму фактично отриманих ним кредитних коштів в повному обсязі.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених АТ КБ «Приватбанк» позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки йому відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 23.12.2019 року.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1-д, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Представник позивача: Гребенюк Олександр Сергійович, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 50, паспорт НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ж. І. Кордюкова