Провадження № 2/161/236/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 31.07.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вони з відповідачем протягом останнього часу втратили почуття поваги та любові один до одного через конфлікти та суперечки з різних причин, що, на її думку, негативно впливає на розвиток дитини. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо вже понад 5 років. Дитина проживає з позивачкою. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим. Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.04.2012 року з відповідача на її користь присуджені аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 400 грн. щомісячно. Вважає, що на даний час вказаний розмір є мізерним у порівнянні з тими витратами, які вона несе на утримання дитини. Разом з тим, свої обов'язки по сплаті аліментів відповідач не виконував належним чином у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 32800 грн. Просить суд шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 31.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 658, розірвати; стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах з урахуванням неустойки; змінити розмір аліментів, а також стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки та зміну розміру аліментів було закритим , на підставі поданої позивачкою заяви.

До початку судового засідання позивач подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує просить його задовольнити (а.с. 29).

Відповідач до початку судового засідання також подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає (а.с. 30).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31.07.2004 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 658, свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо понад 5 років.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 31 липня 2004 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 658, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 16 січня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська