КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2759/2019 Доповідач у ІІ інст. Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києвавід 13 вересня 2018 року про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Борисфен», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кисельова Надія Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

У С Т А Н О В И В:

у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до КС «Борисфен», третя особа : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кисельова Н.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 06 липня 2018 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення звернення стягнення на предмет застави, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності. Заборонено приватному нотаріусу Кисельовій Н.В. вчиняти будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на предмет застави.

У липні 2018 року відповідач КС «Борисфен» звернувся до суду з клопотанням про застосування зустрічного забезпечення шляхом зобов'язання позивача внести на депозитний рахунок суду суму в розмірі 200 676,58 грн., що становить 33 проценти від суми стягнення за оскаржуваним виконавчим написом (608110,86 гривень).

В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що загальна сума заборгованості позивача у виконавчому провадженні №56357620 становить 669 921,86 гривень.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.07.2018 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці.

Відповідно до вищезазначеної довідки, на все нерухоме майно позивача накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку видано Святошинським РВ ДВС м. Києва 27.12.2016р.

У власності позивача відсутні транспортні засоби.

Заявник зазначає, що умовами укладених сторонами кредитних договорів передбачено зобов'язання позичальника щодо сплати 30 процентів річних за користування кредитом до дня повного погашення заборгованості. Отже, на думку відповідача, забезпечення позову по справі має прямим наслідком настання збитків у відповідача в розмірі 33 процентів річних відповідно до п.п. 1.4 та 2.2 укладених сторонами кредитних договорів, оскільки відповідач не має можливості протягом розгляду даної справи у суді повернути заборгованість, натомість вона постійно збільшується.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року клопотання представника відповідача Кредитної спілки «Борисфен» - Вдовиченка А.А. про зустрічне забезпечення задоволено. Застосовано до ОСОБА_2 зустрічне забезпечення у вигляді внесення ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду 200 676 грн. 58 коп. Надано ОСОБА_2 строк десять календарних днів з дня отримання ухвали про зустрічне забезпечення на внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду та зобов'язано її надати документи на підтвердження таких дій. Роз'яснено, що у разі ненадання ОСОБА_2 доказів зустрічного забезпечення у визначений судом строк - ухвала про забезпечення позову від 06 липня 2018 року підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про застосування зустрічного забезпечення, позивач ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначає, що вирішуючи питання про застосування зустрічного забезпечення, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 154 ЦПК України, проігнорував той факт, що позивач має зареєстроване місце проживання на території України, є власником достатньої кількості майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Вважає, що звертаючись до суду з клопотанням про застосування зустрічного забезпечення, відповідач не надав суду доказів, підтверджуючих можливість виникнення у нього збитків, не обґрунтував належним чином визначений ним розмір грошового еквіваленту таких можливих збитків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. здійснено виконавчий напис № 591 про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, для задоволення вимог Кредитної спілки «Борисфен» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту та процентам в сумі 608110,86 гривень за кредитними договорами № 58 від 31.01.2014 року з Додатковим договором №1 від 31.07.2015р., а також № 574 від 02.09.2014 року з Додатковим договором № 1 від 31 липня 2015 року. (а.с. 4)

Постановою приватного виконавця від 08 травня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 591 від 07.05.2018 року. (а.с. 5)

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кисельової Н.В. № 591 від 07 травня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

В забезпечення вказаного позову, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року зупинено стягнення з ОСОБА_2 на предмет застави, а саме нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності та заборонено приватному виконавцю Ахметовій Л.Е. вчиняти будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК України суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення- по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Він має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути у результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Задовольняючи заяву КС «Борисфен» про застосування зустрічного забезпечення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість доводів заявника щодо можливого спричинення відповідачу збитків у зв'язку із забезпеченням позову ОСОБА_2

Так, матеріалами справи підтверджується відсутність у позивача у власності іншого нерухомого майна, крім іпотечного, а також транспортних засобів.

Умовами кредитних договорів, укладених між сторонами передбачено обов'язок ОСОБА_2 щодо сплати 30 процентів річних від суми залишку кредиту до повного погашення заборгованості.

З клопотання про застосування зустрічного забезпечення вбачається, що на думку відповідача, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_2 на предмет застави, а саме нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, призводить до неможливості КС «Борисфен» реалізувати своє право на повернення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 608 110,86 гривень, натомість, спричиняє збитки КС «Борисфен», збільшуючи заборгованість позивача перед позивачем на 33 проценти річних, повернення яких не забезпечено, оскільки майна, яке належить на праві власності ОСОБА_7, не вистачить для задоволення вимог кредитора.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість, з чим колегія суддів апеляційного суду погоджується, оскільки за час розгляду даної справи у суді розмір заборгованості ОСОБА_2 перед КС «Борисфен» постійно збільшується.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому відповідно до ст.375 ЦПК України ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києвавід 13 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 389 касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач ТаргонійД.О.

Судді Журба С.О. Приходько К.П.