провадження 2/201/139/2019
УХВАЛА

12 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Якуніною К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника відповідача про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до іншого суду для обєднання в одне провадження з іншою справою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Справа по суті не слухається, виносилися ухвали, розглядаються клопотання, спір по суті не вирішено.

В судове засідання від сторони відповідача надійшло до суду клопотання про передачу справи до іншого суду з метою обєднання в одне провадження позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що знаходиться в провадженні Генічеського районного суду Херсонської області з цією цивільною справою за позовом цього ж позивача до цього ж відповідача про поділ майна подружжя, що знаходиться в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, оскільки, на його думку, вимоги по вказаним цивільним позовам однорідні, спір є між тими ж сторонами, ті ж правовідносини, стосується такого ж предмету спору, підставами звернення є глава 8 СК України та постанова пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року.

Ухвалою суду від 15 травня 2018 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року та направлено до суду для продовження розгляду.

Представник позивача проти задоволення цього клопотання заперечував, відповідач клопотання підтримав.

Зясувавши думку представника позивача і відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд приходить до наступних висновків, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, однак зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача за цим позовом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, обєктом якого є автомобіль, будь-яких інших вимог, що віднесено до підсудності справи за вибором позивача чи виключеної підсудності, позовна заява не містить, тобто позивач звернувся до суду з вказаним позовом за загальними привалами підсудності, а саме: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача за цим позовом.

З інформації наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 05 жовтня 2017 року витікає, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: Дніпро, АДРЕСА_1, тобто у Соборному районі м. Дніпро (фактично мешкає також в цьому районі).

Враховуючи вище викладене провадження по цій справа відкрито з дотриманням норм процесуального права, що підтверджено постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року, якою було залишено без змін ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року про відкриття провадження у справі, а тому ця справа підсудна саме цьому суду, оскільки позивачем дотримано вимоги щодо територіальної підсудності, вище вказані обставини також підтверджується встановленим судовим рішенням (постанова) апеляційного суду від 06 листопада 2018 року.

Статтею 31 ЦПК України визначено чіткий перелік підстав передачі справи з одного суду до іншого, а саме: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу , однак вказаний перелік не містить підстав для передачі справи на розгляд іншого суду з метою обєднання в одне провадження з іншою справо, що розглядається іншим судом.

Крім того слід звернути увагу, що ч. 2 ст. 31 ЦПК України передбачено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Згідно до ст. 188 ЦПК України суд під час розгляду справи має право постановити ухвалу про обєднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того ж самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовами різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Судом встановлено, що ця справа розглядається відповідним судом, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися, також слід зазначити, що направлення справи за підсудністю до іншого суду з метою його подальшого там обєднання вказаних вимог в одне провадження не передбачено нормами ЦПК України, також судом не встановлено, а заявником не наведено та на підтвердження свого клопотання не наведено передбачених законом підстав для задоволення вище вказаного клопотання чи інші передбачені законом підстави для направлення справи до іншого суду, тобто в звязку з зазначеним вказане клопотання не ґрунтується на вимогах закону, є безпідставним та не підлягає задоволенню, тому в його задавлені слід відмовити.

Частиною 1 ст. 261 ЦПК України передбачено, що ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 13, 31 188, 193, 194, 222, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Представнику відповідача в задоволенні клопотання про направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до іншого суду для обєднання в одне провадження з іншою справою відмовити.

Ухвала набирає законної сили 12 лютого 2019 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -