Справа № 188/1655/18
Провадження № 2/188/97/2019
21 січня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Місюра К.В.
при секретарі: Хандрига Л.І.
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду відповідно до якого просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщеням, а саме квартирою АДРЕСА_1
Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується технічним паспортом на квартиру та свідоцтвом про право власності на житло від 08.08.1994 р.
Відповідно до довідки, виданої Петропавлівською селищною радою Петропавлівського району Дніпропетровської області від 05.11.2018 року № 8954 у вказаному житловому будинку крім нього зареєстрований його сун ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Проте згідно з акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 05.11.2018 року за адресою АДРЕСА_1 відповідач не проживає з 13.05.2016 року по даний час, фактичне місце проживання невідоме.
Його звернення до суду із даною позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав.
Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.
На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд, керуючись ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.08.1994 року ОСОБА_1 дійсно належить на праві приватної власності житловий будинок розташований по АДРЕСА_1. (а.с.15).
Відповідно до акту складеного депутатом Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 05.11.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає з 13.05.2016 року, за адресою АДРЕСА_1. (а.с.17)
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 13.05.2016 року, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 змінила своє прізвище на ОСОБА_2. (а.с.10)
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як встановлено в судовому засіданні позивач у визначеному законодавством порядку набула право власності на спірне домоволодіння.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк у разі спору може бути продовжено судом.
У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації більше двох років без поважних причин.
Оскільки наявність реєстрації ОСОБА_2 у спірному домоволодінні позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі, то позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 58-60, 79, 88, 212, 213-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщеням, а саме квартирою АДРЕСА_1
Судові витрати віднести на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра