РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2019 року м. Львів

Франківський районний суд мюЛьвова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

за участю секретаря Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині набувача, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині набувача. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який зареєстрували 04.09.1999 року в міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції. Ними було прийнято рішення про пошук житла, та його придбання, та вони попросили відповідачку, щоб остання підшукала їм квартиру. Відповідачка підшукала спірну квартиру АДРЕСА_1 , яка підійшла позивачу з дружиною. Оскільки, вони не мали змоги бути присутніми на купівлі то вони домовились, що відповідачка оформить спірну квартиру на себе з подальшим переоформленням такої на позивача. 27.06.2019 року між ОСОБА_5 та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2895. Також, вказує, що кошти на придбання квартири надавали позивач та дружина. В подальшому він неодноразово звертався до відповідачки з проханням переоформити на право власності на квартиру, проте відповідачка постійно зволікала. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу в частині набувача та зазначити таким його, оскільки фактично покупцем виступав він з дружиною. Під час розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. В якій просив визнати за ним право власності на нежитлові приміщення спірної квартири, оскільки такі були приєднані до нежитлових приміщень, які належали йому спільно з дружиною на праві приватної власності.

В судове засідання позивач не з`явився надіслав заяву в які просив справу розглядати у його відсутності та задоволити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась направила суду відзив в якому позовні вимоги визнала, вказала що дійсно спірну квартиру мали намір придбати позивач з дружиною, яка є її донькою. Підтвердила те, що кошти на придбання квартири надав позивач. Просить справу слухати у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився направив суду відзив в якому позовні вимоги визнав, вказав, що відповідачка є його дружиною, а ОСОБА_3 є його донькою. Знає, що позивач та його дружина хотіли купити квартиру. Питанням пошуку займалась відповідачка, на яку і було оформлено спірну квартиру. Він як чоловік відповідачки давав згоду на придбання вказаної квартири. Кошти на придбання квартири надав позивач, оскільки в нього ні в дружини не було коштів на купівлю квартири. Квартира купувалась для позивача та його дружини. Просить справу слухати у його відсутності та задоволити позовні вимоги.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася направила суду відзив в якому позовні вимоги визнала, вказала, що відповідачка є її матір`ю. Вона спільно з позивачем хотіли купити квартиру, але оскільки вони не мали часу на пошук квартири то попросили відповідачку допомогти. Через деякий час відповідачка знайшла квартиру яка підійшла їм з чоловіком, і вони купили спірну квартиру, проте таку оформили на відповідачку. Кошти на придбання квартири надав позивач,, та квартира купувалась для мене та позивача. В подальшому мама зобов`язувалась оформити квартиру на позивача. Також, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на нежитлові приміщення які оформлені на неї, а також нежитлові приміщення спірної квартири. Просить справу слухати у її відсутності та задоволити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами розгляду підготовчого судового засідання ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 27.06.2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2895.

За умовами вказаного договору ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності на приміщення спірної квартири було зареєстровано в реєстрі речових прав 27.06.2019 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В статті 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину, та зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 217ЦК України визначає, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як встановлено судом та вказані обставини визнали сторони в поданих суду відзивах, що вартість спірного майна була оплачена повністю позивачем, придбання такого повністю відповідало його наміру, та що фактично стороною правочину мав би виступати позивач, а отже вказаний правочин було б укладено в будь-якому випадку, а тому, суд приходить до висновку, що такий слід визнати недійсним в частині набувача, з зазначенням набувачем за договором позивача.

З свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення від 04.12.20112 року виданого відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 2720-НЖ-Ф від 04.12.2012 року вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності нежитлові приміщення загальною площею 40,4 м.кв. які знаходяться в АДРЕСА_2 , а також підвал площею 1,2 м.кв.

Право власності на вказані нежитлові приміщення зареєстровані в реєстрі речових прав 30.03.2017 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який зареєстрований 04 вересня 1999 року в міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції.

Стаття 320 ЦК України визначає, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Законодавством не встановлено прямої заборони на використання власної житлової нерухомості для підприємництва, але заборонено використовувати жилі будинки «для потреб промислового характеру» і «для промислового виробництва» (ст. 6 ЖКУ, ст. 383 ЦКУ).

Стаття 383 ЦК України визначає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Судом встановлено, що як нежитлові приміщення так і приміщення спірної квартири знаходяться на одному поверсі та межують між собою перегородкою, яка не є несучою стіною. Позивачем спільно з дружиною з метою використання приміщень квартири та збільшення площі нежитлових приміщень було прийнято рішення про об`єднання приміщень нежитлових приміщень та приміщень квартири та використання таких як нежитлових в господарських цілях.

Зокрема, об`єднання приміщень відбулось за рахунок демонтажу частини перегородки між приміщенням що позначене в технічному паспорті циф. 1 площею 28.6 м.кв. та кімнатою позначеною в технічному паспорті циф.19-8 пл. 12.3 м.кв. На даний час загальна площа нежитлових приміщень квартири АДРЕСА_1 становить 54,2 м.кв., а також до таких відносяться приміщення підвалу площею 5,0 м.кв.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4.11,141, 200 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27.06.2019 року укладений між ОСОБА_5 та відповідачкою, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2895 - недійсним в частині набувача зазначивши набувачем ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 19.12.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 19.12.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на нежитлові приміщення загальною площею 40,4 м.кв. та приміщення підвалу пл. 1,2 м.кв. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 19.12.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на нежитлові приміщення квартири АДРЕСА_1 загальною площею 54,2 м.кв. та приміщення підвалу площею 5,0 м.кв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 19.12.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , (іпн НОМЕР_3 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Ванівський Ю.М.