КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/2621/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року у складі судді Клочко І.В. у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Національного банку України, треті особи Державна казначейська служба України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка ЮріяПетровича про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Національного банку України, треті особи Державна казначейська служба України, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Ю.П. про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Не погодившись із ухвалою суду, відповідач Національний банк України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для розгляду до Печерського районного суду м. Києва за встановленою підсудністю. Вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відкриття провадження у справі, оскільки позов було подано до неналежного суду, з порушенням правил підсудності. Вважає, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому судом першої інстанції частину п'яту статті 28 ЦПК України застосовано помилково.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відзив на апеляційну скаргу Національного банку України не надали.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Ю.П. відзив на апеляційну скаргу Національного банку України не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, і її подано з дотриманням правил підсудності для спорів, стороною у яких є споживачі.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у вересні 2018 року позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Національного банку України, треті особи Державна казначейська служба України, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ІрклієнкаЮ.П. про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди (а.с.1-16).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.22-23).

За загальним правилом, у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, положення ЦПК України встановлюють правила альтернативної підсудності, тобто підсудності справи за вибором позивача.

Так, відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

При цьому, у розумінні пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, виходячи із вищезазначених норм закону, і з урахуванням предмета спору, суд доходить висновку, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на правовідносини, що виникають внаслідок укладення договору банківського вкладу між вкладником (споживач фінансових послуг за договором) та банком (виконавець послуг).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Тобто, Національний банк є економічно самостійним органом, наділеним управлінськими функціями у відповідній сфері діяльності, завданням якого, зокрема, є сприяння фінансовій стабільності.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Національного банку України із вимогами про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, а саме допущенням Національним банком України протиправної бездіяльності щодо невжиття заходів, направлених на захист інтересів вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Аналіз вищевказаних норм законодавства у сукупності із матеріалами даної цивільної справи, дає суду апеляційної інстанції підстави дійти висновку про те, що відповідач не є виконавцем послуг, а тому Закон України «Про захист прав споживачів» не можна застосовувати при вирішенні питання підсудності.

Так, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є споживачами за укладеними депозитними договорами банківських вкладів, проте, виконавцем у даному випадку являється інша сторона правочину - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», що не є відповідачем у даній справі, а тому правила альтернативної підсудності не можуть застосовуватися судом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відкриття провадження у справі, і помилково керувався положеннями ч.5 ст.28 ЦПК України, оскільки до спірних правовідносин мають застосовуватися правила, закріплені у ч.2 ст.27 ЦПК України.

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Національного банку України є місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 9, що згідно із адміністративно-територіальним поділом міста Києва відноситься до Печерського району міста Києва.

Відповідно до статті 380 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

У зв'язку із тим, що у діях суду першої інстанції вбачається порушення правил підсудності при відкритті провадження у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а ухвала, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Печерського районного суду м. Києва за встановленою підсудністю для розгляду, у відповідності до вимог статті 380 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 380 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Національного банку України, треті особи Державна казначейська служба України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка ЮріяПетровича про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - направити на розгляд до Печерського районного суду м. Києва за встановленою підсудністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «22» січня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко