ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2019 року

м. Харків

справа № 629/1436/18

провадження № 22-ц/818/428/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк»,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Попова О.Г. в залі суду в м. Лозова Харківської області, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2018 року позовну заяву задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 17 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 2050, яким звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1, таким, що не підлягає виконанню. Скасовано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 17 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 2050, яким звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що відсутні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки на час вчинення виконавчого напису були відсутні будь-які спори між сторонами щодо неузгодженності суми боргу. На адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом було направлено письмову вимогу про повернення суми кредиту та нарахованих процентів. Зазначену вимогу позивачем не виконано у встановлений строк. Апелянт зазначає, що приватний нотаріус, маючи оригінал кредитного договору, виписку з рахунку боржника, - вимоги про усунення порушень, здійснила виконавчий напис відповідно до вимог закону.

ОСОБА_1 подала заяву, в якій зазначила, що виконавчим написом було порушено її право надавати докази в обгрунтування своєї позиції. Наразі нею оскаржена не сума кредиту, а процедура оформлення виконавчого напису нотаріусом. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки матеріали виконавчого напису не містять оригіналу кредитного договору, не містять доказів того, що нотаріусу були надані Банком усі необхідні документи, в тому числі виписка з особового рахунку боржника, яка не є тотожною із розрахунком заборгованості.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості, відповідач фактично визнав, що між сторонами існує спір з приводу виконання кредитного договору, а також розміру заборгованості по ньому. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 23 травня 2014 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір та відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1. За умовами вказаного договору Банк надав відповідачці кредит у розмірі 11 754 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік (а.с. 46).

17 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 2050, задоволено вимоги банку в розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання позивачем умов кредитного договору карткового рахунку № НОМЕР_1 від 23.05.2014 року, в загальному розмірі - 26 078,54 грн., стягнення було здійснено за період з 02.10.2016 року по 02.10.2017 року (а.с. 66).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 17 жовтня 2017 року, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що такий спосіб звернення стягнення є незаконним та порушує її права. Зазначає, що Банком не було надано нотаріусу усіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису, а її, як боржника, не було повідомлено про розмір наявної заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

- відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

-дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

-номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

-строк, за який має провадитися стягнення;

- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Матеріали справи свідчать про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною надані до суду письмові пояснення, в яких остання зазначає, що на підтвердження безспірності заборгованості їй Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було надано виписку з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором від 23.05.2014 року (а.с.60).

Даних на спростування зазначеної суми заборгованості позивачкою суду не надано.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів наявності спору між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 з приводу виконання кредитного договору від 23.05.2014 року, а також з приводу розміру заборгованості по ньому. І посилання суду про наявність такого спору не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню із зазначенням, що Банком порушувалося питання про стягнення штрафних санкцій, процентів, збитків, що не випливають з договору, оскільки зазначені обставини суперечать матеріалам справи та змісту виконавчого напису.

Зазначені висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки встановлено, що виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено у відповідності до вимог закону на підставі оригіналу кредитного договору та з урахуванням відомостей з виписки з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором від 23.05.2014 року, тобто сума заборгованості позивачки випливає з вказаного кредитного договору.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не отримувала повідомлення від Банку про розмір наявної заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису нотаріусом, - спростовуються матеріалами справи, оскільки встановлено, що 26 червня 2017 року Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» на адресу позивачки була направлена письмова вимога (повідомлення) про виконання зобов'язання за кредитним договором, роз'яснено наслідки невиконання зобов'язань (а.с.47-48).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Факт неотримання письмової вимоги Банку позивачкою не є підставою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1057,20 грн., сплачений апелянтом при поданні апеляційної скарги (а.с.82).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 1057,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повний текст судового рішення виготовлено 16.01.2019 року.