Справа № 216/6599/17
провадження №2/216/1537/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області в складі:

головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за уточненим позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2017 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від ПАТ КБ "ПриватБанк" надійшов позов про стягнення заборгованості в розмірі 50388,06 грн. з ОСОБА_2 .

19 лютого 2018 року ухвалою суду справу прийнято до розгляду та відкритого провадження у справі.

23 липня 2018 року суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. постановила ухвалу, якою витребувала у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранної А.А. належним чином завірену копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 .

06 вересня 2018 року суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. постановила ухвалу, якою замінила відповідача в справі ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на його правонаступника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 листопада 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав в зв`язку з їх необґрунтованістю, невідповідністю фактичним обставинам. Відзив обґрунтований наступним. Дійсно, 03 березня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та його батьком - ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KRXRRX09980313, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 5521,98 грн. строком з 03.03.2007 року по 02.03.2009 року із зобов`язанням погашати кредит щомісячними платежами по 461,92 грн. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я та скрутним матеріальним становищем ОСОБА_2 жодного разу отриманий кредит не погасив. Оскільки пролонгування кредитного договору не здійснювалось, його строк сплинув 03.03.2009 року. Після сплину цього строку жодного платежу ОСОБА_2 не вчинив. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача просить стягнути заборгованість по процентам за кредитом за період з 09.11.2012 року по 09.11.2017 року в розмірі 50388,06 грн. При укладенні договору, сторони погодили строк його дії до 02.03.2009 року. При цьому сторони погодили, що у випадку допущення порушень виконання зобов`язань позичальник ОСОБА_2 сплачує проценти за користування кредитом за ставкою 15.17 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розмір процентної ставки за порушення виконання зобов`язань сторони погодили виключно в межах строку дії договору, тобто до 02.03.2009 року без жодних приписів щодо розміру процентної ставки після закінчення строку його дії. відтак, у межах строку кредитування до закінчення дії кредитного договору, а саме 02.03.2009 року, відповідач мав, зокрема повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у період з 3 до 8 числа кожного місяця, а у випадку порушення зобов`язань - із сплатою процентів за ставкою 15.17 % на місяць.

Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" з 03.03.2009 року та по 09.11.2017 року, тобто вже після сплину строку дії договору, продовжувало нараховувати проценти за ставкою 15.17% на місяць на суму залишку заборгованості - 5521,98 грн. При цьому, позивачем неправомірно нараховані проценти після смерті позичальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з умов кредитного договору, кредит надавався ОСОБА_2 на строк до 02.03.2009 року із обов`язком його погашення щомісячними ануїтетними платежами кожного місяця. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору до 02.03.2009 року сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Як слідує з розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_2 жодного платежу не здійснив ні протягом строку дії договору, ні після закінчення його дії та до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, починаючи з квітня 2007 року, коли ОСОБА_2 допустив прострочення повернення кредиту, у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав як банківської установи, яке воно фактично реалізувало пред`явленням позову аж 18.12.2017 року, тобто після припинення дії договору та зі сплином більш ніж 10 років після невнесення позичальником чергового платежу, що є свідченням пропуску строку позовної давності, а відтак і підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом. оскільки сплив позовної давності за кредитним договором до основного зобов`язання(тіла кредиту, процентів, комісії), про що заявлено відповідачем, визначає і застосування позовної давності до нарахованих процентів, який пропущено ПАТ КБ "Приватбанк", то є достатньо підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, в рамках виниклих правовідносин, позивач жодним чином не пред`явив вимоги безпосередньо до ОСОБА_1 як спадкоємця первісного позичальника, тобто не вчинив жодних активних дій, які свідчили про пред`явлення вимог. А тому, оскільки кредитор ПАТ КБ "ПриватБанк" не звертався до ОСОБА_1 з вимогами про повернення заборгованості по процентам після смерті позичальника ОСОБА_2 у встановлені законом строки, а в матеріалах цивільної справи відсутні докази такого звернення із вимогою шляхом погашення боргу одноразовим платежем є безумовною підставою для відмови в позові.

14 січня 2019 року на адресу суду від АТ КБ "Приватбанк" надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що 03.03.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений Договір № KRXRRX09980313, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5521,97 грн. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені, тим самим, враховуючи, що Договір (заява) не є розірваним або припиненим згідно правових підстав, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при звернені до суду.

17 січня 2019 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Уточнена позовна заява обґрунтована наступним, відповідно до укладеного договору KRXRRX09980313 від 03.03.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5521,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.03.2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник ОСОБА_2 помер. Правонаступником померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № KRXRRX09980313 від 03.03.2007 року становить - 175380,98 грн., яка складається з наступного:

- 5521,98 грн. - заборгованість за кредитом;

- 98363,66 грн. - заборгованість за відсотками;

- 4837,20 грн. - заборгованість з комісії;

- 66658,14 грн. - заборгованість з пені.

Позивач вимагає стягнути із правонаступника ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № KRXRRX09980313 від 03.03.2007 року у розмірі 175 380,98 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в уточненій позовній заяві зазначив, що справу розглядати за його відсутності, наполягає на задоволенні уточнених позовних вимог повністю.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_3 в судове засіданні не з`явилися, від представника відповідача - адвоката Іоаніді Д.С. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти задоволення уточненого позову АТ КБ "ПриватБанк" з підстав, викладених в запереченні від 27.11.2018 року, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 березня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № KRXRRX09980313 шляхом підписання сторонами заяви разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5521,98 грн. Умовами Договору визначено, що банк надає строковий кредит на строк 03.03.2007 по 02.03.2009 року включно, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 3 по 8 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 461,92 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,17 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, порушив умови договору, наслідком чого стало виникнення заборгованості. Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 06.11.2017 року становить 175380,98 грн., яка складається з наступного: - 5521,98 грн. - заборгованість за кредитом;

- 98363,66 грн. - заборгованість за відсотками;

- 4837,20 грн. - заборгованість з комісії;

- 66658,14 грн. - заборгованість з пені.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 1156 від 07 листопада 2017 року.

06 листопада 2017 року у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранної А.А. було заведено спадкову справу № 48/2017 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 грудня 2017 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Забуранній А.А. надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

06 вересня 2018 року суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. постановила ухвалу, якою замінила відповідача в справі ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на його правонаступника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву було заявлено вимогу про застосування судом строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 181/467/17, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору.

У Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи наведені вище правові позиції та висновки Верховного Суду, початок перебігу позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався з квітня 2007 року, оскільки ОСОБА_2 допустив прострочення повернення кредиту.

З позовної заяви, вбачається, що позов було подано 18 грудня 2017 року .

Таким чином, аналізуючи вище викладене та те, що відповідач ОСОБА_1 вимагав застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися статтями 1281,1282 ЦК України.

Суд зазначає, що дійсно, відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Таким чином при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проживав зі спадкодавцем на день його смерті. Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 , а також щодо вартості успадкованого ним майна.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 128, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст.253, 256, 257, 526, 530, 1048, 1049, 1054, 1218, 1282 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", , рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського буд. 1 Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя: М.В. Бутенко