ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

м.Харків

справа № 610/1823/17

провадження № 22-ц/818/621/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю: секретарів - Семикрас О.В.

учасників справи :

представника прокуратури -Крупської К.М.

представника головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Харківській області - Ремінного В.І.

представника ОСОБА_3 та ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Лозівської місцевої прокуратури Харківської області до головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Харківській області, ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації за апеляційною скаргою першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області - Миргородського Е.О. на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року, постановлену суддею - Тімоновою В.М., в залі суду в м. Балаклія, Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2017 року перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся в суд з позовом до Головного управління державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Харківській області (далі -Головне управління Держземагентства у Харківській області), ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» (далі - ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів») про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації.

В обґрунтування позову прокурор посилався на ті обставини, що наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області про передачу в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, які розташовані за межами населених пунктів на території Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області, виданий з порушенням земельного законодавства, у зв'язку з чим надання в орендне користування ОСОБА_3, а в подальшому в суборенду ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів», спірних земельних ділянок відбулося незаконно.

У зв'язку з чим, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області «Про передачу в оренду земельних ділянок» від 12 листопада 2014 року № 3062-СГ; визнати недійсними укладені 12 грудня 2014 між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_3 договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 413,9186 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області, скасувавши їх державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №№ 18051257, 18047798, 18052960, 18051973, 18050640, 18052646, 18053211, 18053419, 18051624, 18052323, 18050286 від 16 грудня 2014 року; визнати недійсними укладені 03 березня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» договори суборенди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, загальною площею 413,9186 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області, скасувавши їх державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №№ 20352872, 20352278, 20351880, 20352472, 20352093, 20351979, 20352383, 20352790, 20351765, 20353315, 20352192 від 28 березня 2015 року.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року позов прокурора задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області «Про передачу в оренду земельних ділянок» від 12 листопада 2014 року № 3062-СГ, визнано недійсними, укладені 12 грудня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_3 договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, загальною площею 413,9186 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області, скасувавши їх державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №№ 18051257, 18047798, 18052960, 18051973, 18050640, 18052646, 18053211, 18053419, 18051624, 18052323, 18050286 від 16 грудня 2014 року. Визнано недійсними, укладені 03 березня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів», договори суборенди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, загальною площею 413,9186 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області, скасувавши їх державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №№ 20352872, 20352278, 20351880, 20352472, 20352093, 20351979, 20352383, 20352790, 20351765, 20353315, 20352192 від 28 березня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року залишено без змін.

У лютому 2018 року ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» звернулось до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року, в якій просило скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора.

Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Балаклійського районного суду Харківської області.

При новому розгляді справи прокурор підтримував позов.

Представником Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надано відзив на позов, у якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури. Зазначав, що доводи, викладені в позові, суперечать вимогам ст.ст. 15-1, 80, п.6 ст. 93, 122, 123, 124 Земельного кодексу України, ст.ст. 219 ЦК України, ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», ч.1 ,2 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», а тому позов не підлягає задоволенню.

13 листопада 2018 року представник ОСОБА_3 та ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» - ОСОБА_4 надала до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Обґрунтовуючи клопотання зазначила, що відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, отримав в оренду спірні земельні ділянки для ведення фермерського господарства та у подальшому заснував фермерське господарство, тому даний спір має вирішуватися у порядку господарського судочинства.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року закрито провадження у цивільній справі за позовом Лозівської місцевої прокуратури Харківської області до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Харківській області, ОСОБА_3, ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, першим заступником керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області - Миргородським Е. О. подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що відповідно до п.п.2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних з земельними відносинами майнових спорів відбуваються залежно від суб'єктного складу їх учасників. Земельні спори громадян з органами державної влади та органами місцевого самоврядування з питань надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства у випадках, передбачених законодавством, а також спори з майнових питань, пов'язаних із земельними відносинами, за участю фізичних осіб, їхніх спадкоємців тощо розглядаються за правилами цивільного судочинства.

Висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_3 після отримання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства набув статус фізичної особи - підприємця не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа підприємець лише в грудні 2017 року, тобто після ухвалення судового рішення. На час звернення прокуратурою з позовом правовий статус ОСОБА_3 був - фізична особа.

Представником Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - Ремінним В.І. надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказував, що доводи першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, а тому дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування немає.

Першим заступником керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області - Миргородським Е.О. надано відповідь на відзив представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - Ремінного В.І., в якій зазначив, що даний спір належить розглядати саме у порядку цивільного судочинства.

В суді апеляційної інстанції представник прокуратури Крупська К.М. підтримувала апеляційну скаргу.

Представники ОСОБА_3, ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» - ОСОБА_4, ГУ Держгеокадастру у Харківській області - Ремінний В.І. проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки сторонами по справі є фізична особа - підприємець, юридичні особи та прокуратура, і між ними виник господарсько - правовий спір.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам процесуального закону не відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що 14 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держземагентства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства загальною площею 413,9186 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 19).

Наказом ГУ Держземагентства у Харківській області від 12 листопада 2014 року № 3062-Г «Про надання в оренду земельних ділянок» ОСОБА_3 надано в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 413,9186 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області, строком на 49 років (а.с. 50-51 том 1).

12 грудня 2014 року між ГУ Держземагентства у Харківській області і ОСОБА_3 було укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок, які 13 грудня 2014 року зареєстровані реєстраційною службою Балаклійського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 52-83 том 1).

03 березня 2015 року між ОСОБА_3 і ПрАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» було укладено договори суборенди цих земельних ділянок, які 27 березня 2015 року зареєстровані реєстраційною службою Балаклійського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 95-127 том 1).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_3 зареєструвався як фізична особа-підприємець 07 грудня 2017 року (а.с. 206-207 том 3).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) установлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 20 ГПК України).

Відтак, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів здійснено відповідно до їх предмета та суб'єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є, насамперед, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Згідно з положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Цей принцип диспозитивності у цивільному судочинстві реалізується шляхом вільного використання та розпорядження такими процесуальними правами, які, зокрема, впливають на виникнення, рух, розвиток і закінчення судового розгляду (право на звернення з позовом, право на зміну предмета і підстави позову, право позивача заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача), випливають з участі у розгляді справи; забезпечують сторонам судовий захист.

У справі, яка розглядається, прокурор звернувся до суду з позовом до фізичної особи - ОСОБА_3, посилаючись на те, що надання йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства здійснено з порушенням вимог земельного законодавства, відповідачем не виконано вимог закону щодо реєстрації такого господарства та умови, які були підставою для надання йому в оренду землі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, з одного боку, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, з іншого - відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства

Відповідно до статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов'язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 13 березня 2018 року в справі № 348/992/16-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц.

Також в вищенаведених правових позиціях Великої палати Верховного Суду містяться висновки, в яких зазначено, що якщо на момент відкриття провадження у справі щодо спору між органом державної влади чи місцевого самоврядування та, зокрема, фізичною особою, якій із земель державної або комунальної власності надана земельна ділянка для ведення фермерського господарства, фермерське господарство вже було зареєстрованим, то така справа має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Якщо ж на час відкриття провадження у справі щодо такого спору про користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не зареєстровано, то стороною таких спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, а спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При розгляді справи як в суді першої так і апеляційної інстанції ОСОБА_3 не було надано даних про створення фермерського господарства, статус фізичної особи - підприємця, як зазначалося вище, він набув 07 грудня 2017 року, тобто після ухвалення судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки на час укладення договорів суборенди спірних земельних ділянок, звернення прокурора до суду з позовом, ОСОБА_3 не створив фермерське господарство, не набув статус фізичної особи - підприємця, то даний спір повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню на підставі п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, а справа направленню до суду першої інстанції для продовженню розгляду.

Апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки доводи апеляційної скарги про те, що на час прийняття наказів Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області про надання земельних ділянок та укладення договорів оренди ОСОБА_3 не був зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця, що є підставою для розгляду справи в порядку цивільного судочинства, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони суперечать вимогам ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».

Судові витрати у справі відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України колегія суддів не перерозподіляє, оскільки це питання підлягає вирішенню при ухваленні у справі судового рішення, яким буде закінчено розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, 371, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, п.4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області - Миргородського Е.О.- задовольнити частково.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна