КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Зотько Т.А.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3796/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва віж 10 серпня 2018 року позовні вимоги роз'єднано. Виділено позовну вимогу ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини у самостійне провадження.

В обґрунтування своєї вимоги про стягнення аліментів позивач вказувала, що між нею та відповідачем 14 лютого 2004 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після фактичного припинення між сторонами шлюбно-сімейних відносин, донька залишилась на утриманні позивача, відповідач припинив добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Також зазначала, що відповідач має нерегулярні заробітки, приховує розмір доходу.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій суміу розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. та витрати, що виникнуть під час розгляду справи по суті.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 червня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати понесені на правову допомогу у загальному розмірі 2500 грн.

В іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

У апеляційній скарзі вказує, що позовну вимогу було заявлено про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, під час розгляду справи у суді першої інстанції від позивача заяв про визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача не надходило. Зазначає, що частково визнавав позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. Вважає, що, самостійно визначивши спосіб стягнення аліментів, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує, що суд правильно визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню, а відповідач шляхом оскарження рішення намагається змінити розмір аліментів. Зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою. Тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів у розмірі 2 500 грн. щомісячно.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В частині стягнення витрат на правову допомогу рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому, за правилами ст. 367 ЦПК України, перегляду в цій частині не підлягає оскільки виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 14 лютого 2004 року було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №81, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10).

ОСОБА_3 15 червня 2018 року звернулась до суду із позовом про розірвання укладеного із відповідачем шлюбу.

Сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Під час розгляд у справи судом першої інстанції було встановлено, що неповнолітня донька сторін проживає разом із матір'ю - позивачем по справі. Вказана обставина визнавалась та не заперечувалась сторонами.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як видно із позовної заяви, позовну вимогу було заявлено про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у визначеному позивачем розмірі. В матеріалах справи відсутні докази надходження від позивача усних чи письмових заяв про визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, самостійно визначивши спосіб стягнення аліментів і таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням рішення про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідач стверджував, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько, якому наразі встановлено інвалідність та який проходить лікування, що в свою чергу зобов'язує відповідача надавати батькові матеріальну допомогу та здійснювати догляд за ним.

Як видно із матеріалів справи, батькові відповідача - ОСОБА_5 тимчасово до 01 вересня 2019 було встановлено другу групу інвалідністю, за загальним захворюванням (а.с.48,49). На підтвердження факту надання матеріальної допомоги своєму батькові відповідачем також було подано копії чеків на придбання медикаментів (а.с.63-66).

Із довідки №163 від 07 вересня 2018 року вбачається, що відповідач працює в ТОВ «А-Мега Авто» на посаді менеджера зі збуту, з посадовим окладом в розмірі 8600 грн. (а.с.62).

Згідно з довідкою про заробітну плату та інші доходи, ОСОБА_3 працює на посаді спеціаліста спеціалізованої шкоди №250 з поглибленим вивченням математики, середньомісячна заробітна плата становить 6752,51 грн. (а.с.28).

В матеріалах справи також містяться копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається, що відповідачу на праві власності належить автомобіль марки Skoda Octavia, 2008 року випуску, а також 1/3 частини чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.91,92).

Колегія суддів враховує часткове визнання позовних вимог відповідачем, однак, звертає увагу на те, що дохід відповідача дозволяє надавати кошти на утримання дочки у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що відповідач є працездатним, має на праві власності рухоме та нерухоме майно, а також враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, які також встановлюють обов'язок доведення позивачем необхідності стягнення аліментів у заявленому нею розмірі, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дитини - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3, (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 червня 2018 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко