Справа № 296/9272/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" червня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

при секретарі Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Богданович ОСОБА_2 ,

представників відповідачів Чернюк А.В., Гущиної В.С., Сищук Н.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ :

17.09.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким встановити факт проживання з 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 1989 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить її матері на праві приватної власності. У цьому ж будинку у квартирі АДРЕСА_2 2 проживав ОСОБА_4 , з яким позивач з 2010 року почала проживати спільно однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі своєї матері. У зв`язку з чим, ОСОБА_4 у своїй квартирі призупинив електро- та водопостачання. За час спільного проживання вони мали взаємні права та обов`язки, користувалися спільними речами, разом витрачали кошти на спільні потреби. Вказала, що є особою, яка має інвалідність 3 групи внаслідок загального захворювання, не працює, тому займалась побутовими питаннями сім`ї та доглядом за чоловіком, який мав інвалідність першої групи. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, разом з тим оформити спадщину заявник не має можливості оскільки не може підтвердити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21.09.2018 року позовну заяву залишено без руху (а.с.23-24).

04.10.2018 року до суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви та відстрочення сплати судового збору (а.с.27).

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Рожкової О.С. від 09.10.2018 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду за правилами загального позовного провадження, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення (а.с.33-34).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.11.2018 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про витребування доказів (а.с.67).

07.12.2018 на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 9/2018, заведеної до майна померлого20.11.2017 ОСОБА_4 , яка заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за №26 від 19.04.2018 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Бочелюк В.М. (а.с.80-104).

Ухвалами суду від 28.03.2019 задоволено клопотання представник позивача ОСОБА_6 та представника відповідача ОСОБА_5 про витребування доказів (а.с.130,131).

Представником територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради Сищук Н.М. 07.11.2018 подано письмові заперечення, у яких остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 . Зазначила, що на адресу виконавчого комітету Житомирської ради надійшов лист Житомирського міського територіального центру соціального обслуговування Житомирської міської ради від 24.11.2017, в якому повідомляється те, що підопічний центру, ОСОБА_4 , 1940 народження, який проживав за адресою: АДРЕСА_3 та був підопічним Центру з 05 липня 1989 року згідно із заявою, помер. Також вказано, що протягом останніх десяти років ОСОБА_4 щоденно відвідував їх установу для отримування різних видів соціально-побутових послуг, в тому числі щоденне гаряче харчування, лише на ніч їздив додому. 20.11.2017 ОСОБА_4 не з`явився на безкоштовний обід. Соціальний робітник поїхавши до місця проживання виявив його тіло на подвір`ї будинку, про одразу було повідомлено адміністрацію Центру та поліцію. Похованням підопічного займались працівники територіального центру. Після чого, Житомирська міська рада подала до Корольовського районного суду м.Житомира заяву про визнання квартири за адресою: АДРЕСА_3 , на належала ОСОБА_4 відумерлою спадщиною. При цьому, вказала, що неможливо стверджувати, що заявник постійно проживала з ОСОБА_4 в одному помешканні, свідчення сусідів не можуть бути доказами, що свідчать про факт їх проживання однією сім`єю. Так, для встановлення спільного проживання однією сім`єю уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази). ОСОБА_1 не додала до своєї заяви жодних доказів на підтвердження своїх доводів.

ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив відповідача, вказала, що з 2010 року проживала разом з ОСОБА_4 . Після його переїзду до її квартири було проведено ряд переобладнань для зручності використання особі з інвалідністю, з вадами пересування. Гроші витрачались спільно. Наголосила, що ОСОБА_4 відвідував центр для спілкування з особами, з якими товаришує. Докази на підтвердження вказаних фактів надасть в судовому засіданні (а.с.38)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представники відповідача Сищук Н.М., ОСОБА_8 та Гущина В ОСОБА_9 С. заперечували проти задоволення позовних вимог. ОСОБА_5 подала письмові додаткові пояснення, вказала, що позивачем для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу не необхідних доказів, а саме: ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. наголосила на тому, що ОСОБА_4 протягом останніх 10 років щоденно відвідував Житомирський міський територіальний центр соціального обслуговування, де отримував різні види соціально-побутових послуг (а.с.219-220).

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим 23.11.2017, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 31.01.2018 (а.с.48, 50-51, 200).

19.04.2018 позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Бочелюк В.М. з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено за відсутності оригіналів документів (а.с.10).

На підставі вказаної заяви, приватним нотаріусом Бочелюк В.М. 19.04.2018 заведено спадкову справу № 9/2018 до майна померлого ОСОБА_4 (а.с.82-104).

В матеріалах справи наявна довідка №52, видана КП «ВЖРЕП -11» Житомирської міської ради 10.01.2017 року, що ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.44).

Відповідно листа № 417 від 24.11.2017 Житомирського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , 1940 року народження, який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , був підопічним центру з 05.07.1989 року згідно поданої заяви (а.с.41).

На виконання ухвали суду Житомирським міським територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Житомирської міської ради надано копії документів про фактичне перебування ОСОБА_4 на обліку та постійне обслуговування та надання різних видів соціальних послуг відділенням соціальної допомоги вдома підопічному ОСОБА_4 , 1940 року народження, який проживав за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.163-203).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що є працівниками центру. ОСОБА_10 зазначила, що з ОСОБА_4 бачилась два рази на тиждень, понеділок та четвер, про його цивільну дружину їй нічого не відомо. Вдома у нього не було комунікацій і він завжди чекав її відвудувань, щоразу як приходила він був сам. Щоденно ОСОБА_4 ходив до центру на обід. На його похоронах було три людини з соціальної служби. ОСОБА_11 наголосила, що ОСОБА_4 про жінку ніколи не розповідав. ОСОБА_1 була присутня коли знайшли померлого ОСОБА_4 на його подвір`ї.

Позивач в своїх поясненнях посилається на те, що з 2010 року з ОСОБА_4 почала проживати спільно однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить її матері відповідно до договору купівлі-продажу від 15.03.1988року (а.с.7-9).

Водночас вказує, що ОСОБА_4 у своїй квартирі призупинив електро- та водопостачання, на підтвердження чого надала довідку ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» №1664 від 06.09.2018 та довідку КП «Житомирводоканал» від 06.09.2018 (а.с.15,16).

Згідно ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 8 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки.

Так, під час розгляду справи і в обгрунтування позовних вимог позивачем не надано суду належних та достатніх доказів проживання з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_4 , як чоловік та жінка.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили суду, що позивач проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю, в квартирі її матері. Вказала, що працівники соціальної служби до ОСОБА_4 не приходили, допомогу не надавали. Після того, як ОСОБА_4 переїхав проживати до позивача, остання прибрала поріг для зручності його пересування.

Проте, лише з пояснень свідків, неможливо встановити факт спільного проживання, пов`язаність позивачки із померлим спільним побутом, а також наявність між ними взаємних прав та обов`язків. Свідки позивача стверджували про сумісне проживання осіб, без наведення фактів цього проживання, таких, як ведення спільного бюджету, спільне господарство, та інше.

Обставини, наведені свідками, будь-якими іншими, належними та допустимими доказами не доводяться, а навпаки спростовуються наявністю обставин, за яких ОСОБА_4 було виявлено померлим, фактом повідомлення правоохоронних органів про його смерть іншими особами, фактом поховання померлого за рахунок та силами працівників територіального центру, без участі позивача.

Сімейне законодавство, а саме ч.ч.1 та 2 ст. 21 СК України чітко визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

У справі № 337-5266/15-ц від 25.01.2018 Верховний Суд зазначив: відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання позивача на періодичне спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст.74 СК без наявності інших ознак сім`ї, враховуючи те, що судом встановлено: у період 20072009 років позивач у документах вказував як своє місце реєстрації, а також постійного проживання м.Токмак..

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_14 у задоволенні позову до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_15 ,

проживаюча за адресою: АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2

відповідач:

Територіальна громада м.Житомира в особі Житомирської міської ради,

місцезнаходження: 10014, м. Житомир, майдан С.П. Корольова,4/2

Повний текст рішення складено 01.07.2019 року.

Cуддя О. С. Рожкова