2-2269/11
4-с/465/54/19
У Х В А Л А

судового засідання

02.04.2019 рроку м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі :

головуючої судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за скаргою Публічного акціонерного товариства Універсал Банк на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

представник стягувача звернувся до суду з скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1, в якій просить зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 передати на ДП «СЕТАМ» пакет документів для подальшої реалізації квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_2.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження №56658207 з примусового виконання виконавчого листа №2/465/441/15 виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість за кредитним договором №24/160-07К від 15 жовтня 2007 року в розмірі 206 077,65 доларів США двісті шість тисяч сімдесят сім доларів США, шістдесят п'ять центів), що за офіційним курсом НБУ становить 6 226 620,96 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1 700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього разом 6 228 440,96 грн.

02.07.2018 року приватним виконавцем ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В рамках вищевказаного виконавчого провадження приватним виконавцем проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 та перебуває в іпотеці ПАТУніверсал Банк згідно договору іпотеки зареєстрованого в реєстрі за №2812 від 15.10.2017 року.

У звязку із тим, що з моменту відкриття виконавчого провадження пройшло більше шість місяців, а вищевказане майно не передано на ДП «СЕТАМ», а тому представник стягувача звернувся до приватного виконавця із відповідним запитом. Із відповіді приватного виконавця від 12.12.2018 року їм стало відомо, що майно не передано на реалізацію у звязку із тим, що у квартирі зареєстрована неповнолітня дитина, а тому він звернувся до органу опіки та піклування за отриманням відповідного дозволу. Вважає, що такого дозволу непотрібно, оскільки має місце реалізація арештованого майна з прилюдних торгів у межах виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження та примусового виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, що призводить до порушення їх прав під час здійснення виконавчого провадження, а тому просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, однак подав клопотання, в якому просить заслухати скаргу у його відсутності та просить таку задовльнити, а тому суд вважає за можливим розглянути скаргу у його відсутності.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 та боржник в судове засідання, будучи повідомленими про день, час та місце слухання справи не зявився, а тому суд вважає за можливим розглянути скаргу у їх відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, в їх сукупності, вважає, що скарга Публічного акціонерного товариства Універсал Банк підлягає до задоволення з наступних підстав.

За умовами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст.448 ЦПК України).

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»(редакції від 05.10.2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження №56658207 з примусового виконання виконавчого листа №2/465/441/15 виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість за кредитним договором №24/160-07К від 15 жовтня 2007 року в розмірі 206 077,65 доларів США двісті шість тисяч сімдесят сім доларів США, шістдесят п'ять центів), що за офіційним курсом НБУ становить 6 226 620,96 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1 700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього разом 6 228 440,96 грн.

02.07.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка скерована боржнику для виконання та стягувачу для відома.

Із відповіді приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 від 12.12.2018 року №3931 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 не було передано на реалізацію у звязку із тим, що у квартирі зареєстрована неповнолітня особа - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому такий 10.12.2018 року звернувся заявою про надання дозволу на реалізацію даної житлової нерухомості у відділ «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в абзаці першому пункту 20 своєї постанови від 13 грудня 2010 року № 3 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ст.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно з ст.41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», відповідно до якої держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Суд зазначає, що відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Виконавчі дії в розумінні цієї норми не є правочином, оскільки відповідно до ст.1 Закону України "ІІро виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З врахуванням наведеного, суд зазначає, що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про іпотеку» не передбачено обов'язку державного виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу.

Крім того, відповідно до ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жилого приміщення, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

За таких обставин, допущена приватним виконавцем бездіяльність порушує права скаржника, як стягувача, оскільки до ДП «СЕТАМ» не передано пакет документів для подальшої реалізації квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_2 без правових підстав.

Згідно з розяснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, суд при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі наданих суду доказів, суд прийшов до висновку, що дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", вчинені не в повному обсязі, а тому слід задоволити скаргу стягувача.

Керуючись ст.ст. 247, 258-261, 450, 451, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства Універсал Банк на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 передати до ДП «СЕТАМ» пакет документів для подальшої реалізації квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Повний текст ухвали складено 08.04.2019 року.

Суддя Мартинишин М.О.