Провадження № 2-ві/522/20/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Шенцева О.П., розглянувши заяву про відвід судді Шкамерди Л.В. від ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про спростування завідомо недостовірної інформації розповсюдженої на ДП «Одеський морський торговельний порт» та відкликання недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про спростування завідомо недостовірної інформації розповсюдженої на ДП «Одеський морський порт» та відкликання недостовірної інформації.

05.04.2019 року у судовому засіданні ОСОБА_2 подав письмову заяву про відвід головуючій по справі судді Шкамерді К.С., яка обґрунтована тим, що суддя Шкамерда К.С. не проробивши ще кілька місяців у складі Приморського районного суду м.Одеси проявила безвідповідальність та безпринципність. Суддя сліпо пішла на поводу у ватажка ОПГ, знехтувала "Присягою судді України", підключилася до групи ще чотирьох суддів цього суду для безрозсудного і абсурдного групового підписання повідомлення в Вищу Раду Правосуддя України про начебто втручання в справи суддів, а фактично поставила свій підпис під завідомо неправдивими доносом в ВРП України і на адресу Генерального прокурора України від 21.01.2019 року в додаток до попереднього повідомлення заступника голови суду від 28.12.2019 року.

У березні 2019 року ВРП опублікувала «Висновок» від 15.02.2019 року за підписом керівника цієї Конституційної інституції Вадима Едуардовича Беляневича за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленнях суддів Приморського районного суду м.Одеси Науменка А.В., Кічмаренка С.М., Чернявської Л.М., Єршової Л.С. , Шкамерди К.С. про втручання нібито з його боку в їх діяльність щодо здійснення правосуддя у цивільній справі №2-5151/09: про відсутність підстав для вжиття ВРП заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, зазначених у ст. 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» за повідомленням вищевказаних п`яти суддів про втручання в їх діяльність щодо здійснення правосуддя.

У зв`язку з чим вважає, що зазначені обставини та проявлена безвідповідальність п`ятьма суддями Приморського районного суду м.Одеси, в тому числі й суддею Шкамердою К.С., вже утворили конфлікт інтересів і невідворотній вплив на об`єктивність та неупередженість судді при розгляді даної справи № 522/22195/18.

Відповідно до ухвали від 05.04.2019 року, суд, який розглядає справу (головуючий суддя Шкамерда К.С.), прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та зупинив провадження по справі до вирішення питання про відвід головуючому іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу заяви про відвід судді, розгляд заяви про відвід 05.04.2019 року розподілено на суддю Шенцеву О.П.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_2 про відвід судді Шкамерди К.С., суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Вивчивши заяву про відвід суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 , оскільки заявник посилається на те, що суддя разом з суддями Науменком А.В., Кічмаренком С.М., Чернявською Л.М., Єршовою Л . С. підписалися під повідомленням від 21.01.2019 року до Вищої Ради Правосуддя України та Генерального прокурора України про втручання в справи суддів по цивільній справі №2-5151/09, чим проявила безвідповідальність та утворила конфлікт інтересів і невідворотній вплив на об`єктивність та неупередженість при розгляді даної справи. Але суд вважає, що наведені заявником обставини не є підставою для відводу в силу положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви ОСОБА_2

У відповідності до вимог ч.2,3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п. 15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи ( ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, яки є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя ( п.3 ст. 46 ЦПК).

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду ( п.5 ст. 39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Шкамерди К.С. при вирішенні даної цивільної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Шкамерди Л.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про спростування завідомо недостовірної інформації розповсюдженої на ДП «Одеський морський торговельний порт» та відкликання недостовірної інформації.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя