Справа№592/3526/19
Провадження №2/592/2372/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач просить зобов'язати відповідача вчинити дії щодо приватизації за ним квартири АДРЕСА_1, без надання ордера про надання житла.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з матір'ю ОСОБА_3 була заселена і проживала в кімнаті АДРЕСА_1. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Виконкому Сумської міської ради № 39 від 15.01.2019 позивача визнано квартиронаймачем квартири. Позивач звернулась до відповідача з заявою щодо приватизації зазначеної кімнати. Втім відповідач відмовив через відсутність ордеру.

Відповідач отримав копію позовної заяви але у встановлений судом строк відзив не подав.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.12.2000 зареєстрована і проживає АДРЕСА_1. (а.с. 9,11).

15.01.2019 рішенням Виконкому Сумської міської ради № 39 позивача визнано квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. (а.с. 10, 13).

Позивач звернувся з заявою для приватизації квартири. На звернення позивача Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради листом № Б-4416/01.03.21 від 28.12.2018 відмовив у приватизації квартири. Відмову мотивував відсутністю ордер про надання житлової площі. (а.с. 12).

Архівний відділ Сумської міської ради своїм листом № 2625 від 123.12.2018 на ім'я позивача повідомив, що в рішеннях виконавчого комітету Сумської міської ради за 1993 рішення про надання ордерів на отримання квартир за адресою. АДРЕСА_1 немає. (а.с. 14).

З довідки, виданої ПАТ «Державний ощадний банк України» філія - Сумського обласного управління № 116.145-33/1000 від 27.12.2018 , вбачається, що ОСОБА_1 в основних списках на отримання приватизаційних цінних паперів не значиться (а.с. 15).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону.

Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року N 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Однією з обставин, з якою, пов'язано право особи на захист відповідно до вищевказаного закону, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Даний перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на кімнату позивача не розповсюджується.

Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 4 ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» рішення про передачу гуртожитків у власність територіальних громад приймають відповідні органи управління (уповноважені особи) власників гуртожитків або суд.

Відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону України «Про приватизацію державного майна», інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Таким чином, Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради безпосередньо порушені права позивача, оскільки вона є такою, що користується житловим приміщення на підставі та в порядку, визначеному законодавством, підпадає під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та має право на отримання житла у власність.

Згідно ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Отже, спірне житло належить до числа об'єктів, які підлягають приватизації, а позивач є суб'єктом приватизації, яка на законних підставах зареєстрована та тривалий час проживає у гуртожитку, віднесеному до недержавного житлового фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України,- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.06.2014 у справі № 6-32цс13.

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов про зобов'язання вчинити дії по приватизації квартири є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.45 ЖК України, ст.345 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.2, 12, 13, 76-81, 83, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК, суд -

у х в а л и в :

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради ( місцезнаходження м.Суми пл. Садова, 32, ) про зобов'язання вчинити дії.

Зобов'язати Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради вчинити дії по передачі у власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 без ордера про надання житла.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Костенко