ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/2534/15
Номер провадження: №22-ц/891/260/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

адвокат Данилов О.Ф.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Данилова Олександра Федоровича, діючого в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 20 липня 2015 року, у складі судді Сімчук С.Б., у справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області звернувся до суду з поданням про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області перебуває виконавчий лист № 648/1751/14-ц, виданий 14.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів.

22 квітня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена боржнику, але ОСОБА_3 заборгованість не сплатив, до відділу ДВС Білозерського РУЮ без поважних причин не з'являвся.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від сплати заборгованості за виконавчим документом, державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 20 липня 2015 року подання задоволено.

Вирішено тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання своїх боргових зобов'язань на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі адвокат Данилов О.Ф., діючи в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з»явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з наявності виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та передбачених чинним законодавством підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (у редакції, що діяла на час звернення з поданням) державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено зокрема у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є боржником у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 648/1751/14-ц, виданого 14 липня 2014 року Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 36242,72 грн (а.с.5).

Постановою державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 22 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

20 липня 2015 року державний виконавець ВДВС Білозерського районного управління юстиції Херсонської області Бовсуновський Д.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, зазначивши, що рішення суду не виконано, боржник не з'являється до державного виконавця та майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє, а також боржник ніде не працює, пенсію та будь яку іншу грошову допомогу не отримує.

З аналізу норм права, що регулюють вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вбачається, що необхідною умовою є саме ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, під яким варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (хвороба, відсутність заробітку та інших доходів, тощо).

Тобто, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК, в редакції, що діяла на час розгляду справи, які кореспондуються з нормами ч.3 ст. 12 ЦПК України у чинній редакції, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі країни, не надав жодних доказів щодо обізнаності ОСОБА_3 про ухвалення відносно нього заочного рішення, відкриття провадження у справі та ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Ухвалюючи судове рішення у справі, суд першої інстанції не дав належної оцінки акту державного виконавця Бовсуновського Д.О. від 29.05.2015 року про вихід за місцем проживання боржника та встановлення відсутності майна на яке може бути звернено стягнення (а.с.9) та не звернув уваги на ту суттєву обставину, що в акті відсутня як адреса місця проживання боржника, так і його підпис, при цьому немає будь-яких застережень державного виконавця за його підписом і підписом понятих про відмову боржника підписати акт, складений за результатом огляду місця проживання (а.с.9).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в період з 03.03.2015 року по 09.05.2015 року і з 25.05.2015 року по 09.09.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі її проведення на території Донецької та Луганської областей (а.с.41), а отже був відсутній за місцем свого постійного проживання та реєстрації.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять відомостей про отримання заявником копії постанови державного виконавця від 22 квітня 2015 року про відкриття виконавчого провадження та належних доказів відправки такої постанови (реєстру відправлень, тощо), з огляду на відсутність в матеріалах справи належних та достовірних доказів свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду, при тому, що сам по собі факт відкриття виконавчого провадження та невиконання рішення у строк зазначений у постанові для добровільного виконання не є таким доказом, з огляду на те, що відсутність майна або коштів, на які може бути звернуто стягнення, на які посилається заявник в обґрунтування необхідності в обмеженні боржника у праві виїзду за межі України, не свідчать про умисне ухилення від виконання зобов'язань, колегія суддів вважає висновок суду про доведеність факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань та наявність підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України передчасним та необґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Данилова Олександра Федоровича, діючого в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 20 липня 2015 року скасувати та постановити нову.

В задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Дата складання повного тексту постанови - 04.02.2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська