Справа № 466/8373/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Шаповалової Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_5

справа № 466/8373/16-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення

ВСТАНОВИВ:

27.09.2016 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість в розмірі 6081,81 грн., а також судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2015 року по 30.09.2016 року в розмірі 5 661,96 грн., інфляційних втрат в розмірі 304,27 грн., 3% річних в розмірі 115,58 грн., всього 6 081,81 грн. (шість тисяч вісімдесят одна грн. 81 коп.). Стягнуто порівну з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір по справі в розмірі 1 378,00 грн. по 344,50 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2017 року, заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2016 року - задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2016 року по цивільній справі №466/8373/16ц за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за користування тепловою енергію.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.09.2017 року, обєднано в одне провадження позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (справа №466/4556/17) з позовними вимогами «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (справа № 466/8373/16), присвоївши справі № 466/8373/16.

Під час розгляду справи представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги.

Враховуючи останню заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 129-130), представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 року по 30.04.2017 року в розмірі 18937,98грн., інфляційні втрати в розмірі 1642,57грн., 3% річних в розмірі 340,32грн., всього 20121,62 грн., а також судовий збір в розмірі 2978,00 грн.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог покликається на те, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 зареєстровані, проживають у ІНФОРМАЦІЯ_5 та є її співвласниками, і відповідно користуються послугами з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 01 липня 2014 року для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відповідачам був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_3, а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою їх оплати.

Станом на 27.10.2017р., за період з 01.07.2014р. по 30.04.2017р. за квартирою № 21-Б будинку №20 по вул. Промисловій в м. Львові, де проживають відповідачі, утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18138,73 грн., інфляційні нарахування за вищевказані послуги складають 1642,57 грн., 3% річних 340,32 грн., разом сума заборгованості складає 20121,62 грн.

З врахуванням вищевикладеного, змушений звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та уточненнях до неї. Просив суд позовну заяву з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5, яка представляе свої інтереси та інтереси відповідача ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечили, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи та просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з"явилась, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить у задоволенні позову відмовити (а.с.176).

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі по справі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4. Дана обставина стверджується довідкою ЛКП «Збоїща 408» від 27.04.2016 р. № 2381 (а.с.9).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Положення про те, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються лише на умовах договору, містяться також в ст.ст. 19, 20, 21, 26, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання».

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

Договір Приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої види ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01 липня 2014 року відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та є договором про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води і вважається укладеним між: ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та споживачем (власником/співвласником/ балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках).

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12, від 25.11.2014 року у справі № 3-184гс14, які в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При цьому, також враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1 Договору приєднання предметом договору є те, що Виконавець зобов'язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води (якщо конкретний будинок/приміщення фактично приєднані до мереж центрального опалення та мереж гарячого водопостачання Виконавця), а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим Договором приєднання.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «;Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45.

Так, ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 01 липня 2014 року для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води відповідачам щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою її оплати.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 67, 68 ЖК України, п. п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005р. споживачі зобов'язані сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги.

Із поданих ЛМКП «Львівтеплоенерго» відомостей про нарахування та оплату послуг із центрального опалення в квартирі АДРЕСА_2 вбачається, що відповідачі не здійснювали оплату за вказані послуги, внаслідок чого станом на 27.10.2017 року виникла заборгованість в сумі 20121,62 грн.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, відповідачі на протязі 2000-2003 років звертались в ДКП ЖЕК - 404 із заявами про те, що в квартирі 21 Б по вул. Промисловій, 20 у м. Львові температура повітря нижча 18 градусів С.

Так, 20.12.2002 року працівниками ДКП ЖЕК - 404 проведено обстеження тепловіддачі нагрівальних приладів та замірено температуру повітря у квартирі, про що складено відповідний акт. З даного акту ДКП ЖЕК - 404 вбачається, що при обстеженні встановлено, що тепловіддача нагрівальних приладів у квартирі №21Б у буд.20 по вул. Промисловій у м. Львові - недостатня. Мешканці квартири №21Б додатково включають електричні нагрівальні прилади. При виключеному електричному калорифері температура повітря в кімнаті становить 16 градусів С. З врахуванням вищенаведеного, комісія вважає за необхідне зняти 30% нарахування за теплопостачання (а.с.190).

Крім того, згідно акту ДКП ЖЕК 404 від 22.12.2003 року, при обстеженні квартири №21Б у буд.20 по вул. Промисловій у м. Львові встановлено, що тепловіддача нагрівальних приладів у квартирі №21Б у буд.20 по вул. Промисловій у м. Львові - недостатня. Мешканці квартири №21Б додатково включають електричні нагрівальні прилади. При виключеному електричному калорифері температура повітря в кімнаті становить 16 градусів С. Комісія вважає, що причиною недогріву квартири був недостатній тиск теплоносія в системі ЦО і відповідно недостатня його циркуляція (а.с.191).

Також судом встановлено, що відповідачі у 2003 році звернулись в ДКП ЖЕК - 404" із письмовою заявою про відключення квартири №21Б у буд.20 по вул. Промисловій у м. Львові від системи ЦО.

Так, з листа начальника ДКП ЖЕК 404 ОСОБА_8 №354 від 29.09.2003 року вбачається, що підприємство не заперечувало у відключенні квартири відповідачів від системи ЦО та встановлення індивідуального опалення за кошти власника квартири (а.с. 192).

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що 17.11.2004 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 зверталися до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третіх осіб ЛМКП «Львівтеплоенерго», ДКП ЖЕК-404 про зобовязання не чинити перешкод у влаштуванні автономного індивідуального опалення в квартирі АДРЕСА_3, відєднавшись від системи центрального опалення (справа №2-413/05).

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи №2-413/05 вбачається, що відповідно до листа №642 від 22.11.2004 року, директор ЛКП «Підзамче-404» просить припинити подачу газу до квартири АДРЕСА_4 у звязку з тим, що власником вищевказаної квартири самовільно демонтовано радіатори центрального опалення та встановлено двохконтурний газовий котел з підключенням його до димового каналу (а.с.54 справи №2-413/05).

У 2004 році за рекомендацією ЛКП «Підзамче 404» відповідачами було підготовлено пакет документів для подальшого вирішення питання щодо від'єднання від системи центрального опалення та встановлення індивідуального опалення за власні кошти, а саме попередні технічні умови та проектні пропозиції на влаштування індивідуального опалення взамін центрального опалення у кв.21 Б по вул. Промисловій у м. Львові, виготовлені Державним науково дослідним та проектно -вишукувальним інститутом «НДІпроектреконструкція» Львівський філіал Ліцензія АА №744538 (а.с.13, 18-22 справи №2-413/05).

ВАТ «Львівгаз» було надано газифікацію котла, схему газопроводів, схему розрізу димовентиляційних каналів із зміненим планом квартири (перенесенням газового водонагрівача з ванної кімнати у кухню). ДКП ЖЕК - 404 було проведено відповідні демонтажні роботи радіаторів від стояків ЦО, відповідачами було оплачено роботу за демонтаж та сплачено штраф (Постанова Шевченківського районної адміністрації про накладення штрафу та оригінал квитанції про оплату штрафу знаходяться в справі №2-413/05).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності передбачає право володіння, користування та розпорядження з боку власника своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Так, у зв'язку з від'єднанням від систем центрального опалення радіаторів у вересні 2004 року та відповідно ненаданням послуги із теплопостачання, ЛКП «Підзамче 404» припинило нарахування оплати коштів за користування центральним опаленням.

Однак, у 2008 року ДКП ЖЕК - 404 ліквідовано і утримання будинки №20 по вул. Промисловій у м. Львові проводить ЛКП «Збоїща 408».

Як встановлено в судовому засіданні, у будинку №20 по вул. Промисловій у м. Львові було відключено від системи ЦО сім квартир, в тому числі дві квартири за №22, 23 за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 20, відключені не послідовно по стояку системи ЦО.

Зазначені вище обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та не були спростовані представником позивача.

З 01 липня 2014 року нарахування оплати за центральне опалення проводить «Львівтеплоенерго». ЛКП «Збоїща 408» не надало ЛКМП «Львівтеплоенерго» відповідної документації про відсутність радіаторів центрального опалення у трьох квартирах будинку №20 по вул. Промисловій у м. Львові, у тому числі квартири №21Б та про те, що відключення від системи ЦО проводилось ЖЕК - 404. Нарахування коштів за надання послуги з зального опалення продовжується, незважаючи на те, що відповідачі звертались у ЛКМП «Львівтеплоенерго» та ЛКП «Збоїща 408» із заявами про те, що у квартирі відсутнє центральне опалення (а.с. 193).

Відповідно до ОСОБА_3 ЛКП «Збоїща-408» від 09.06.2017 року, під час обстеження квартири №21 Б по вул. Промисловій, 20 у м. Львові встановлено, що в даній квартирі дійсно відрізані опалювальні прилади в кімнаті та кухні від одного стояка та в двох кімнатах від другого стояка центрального опалення (а.с.195,196).

З вищенаведеного випливає, що послуги централізованого опалення в квартиру АДРЕСА_5 ЛМКП "Львівтеплоенерго" з 2004 року надаватись не могли, та звідки утворилась заборгованість з 01.07.2014 року по 30.04.2017 року, представником позивача доведено в судовому засіданні так і не було.

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи акти про включення системи теплоспоживання, на які позивач посилається, згідно яких в опалювальному сезоні система теплопостачання в приміщеннях за адресою по вул. Промислова, 20 в м. Львові включена, оскільки на думку суду ці акти підтверджують лише той факт, що теплопостачання було підключено до будинку №20 по вул. Промисловій в м. Львові, але не конкретно до квартири №21-Б даного будинку. Як судом вже було встановлено, в даній квартирі відсутні прилади центрального опалення з 2004 року, про що не заперечено представником позивача.

Відтак, суд вважає встановленим факт відсутності в квартирі відповідачів централізованого теплопостачання з 2004 року.

Як випливає з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, споживачі зобов'язані сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги, а як було встановлено судом, такі ЛМКП "Львівтеплоенерго" відповідачам не надавались, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Статтею 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а виконавець навязує такі умови одержання послуги, які не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням сторонами умов договору.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що відповідачами не дотримано процедури відключення від тепломережі, встановленої чинним законодавством, оскільки відповідачі вжили всіх належних та достатніх заходів щодо відключення від мереж теплопостачання, а позивач у свою чергу знав про відсутність теплопостачання до належної відповідачам квартири, однак жодних дій зі складання належно оформленого дозволу на відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання та прийняття відповідного рішення міжвідомчою Комісією не вчинено і відповідачі не отримували послуг з теплопостачання.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки викладенні в позові обставини справи нічим не підтверджуються та безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відтак, оскільки позивачем не представлені докази про надання комунальних послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання та їх використання відповідачами - власниками квартири №21 Б по вул. Промисловій, 20 у м. Львові, тобто не надано суду належних доказів на підтвердження свої вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Керуючись ст.ст.13,76,81-83,89,95,141,223,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 року по 30.04.2017 року в розмірі 18937,98грн., інфляційні втрати в розмірі 1642,57грн., 3% річних в розмірі 340,32грн., а всього 20121,62 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_11