Провадження № 22-ц/812/2157/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Миколаїв

справа № 490/926/13-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 28 березня 2013 року суддею Гуденко О.А. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

В січні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 4 грудня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, за яким останній отримав кредитні кошти зі сплатою 13, 5 % річних строком до 4 грудня 2014 року. 8 грудня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) право вимоги за кредитним договором ПАТ «ДельтаБанк».

Посилаючись на порушення позичальником умов кредитного договору та виникнення станом на 27 грудня 2012 року заборгованості у розмірі 56 777, 54 грн., з яких 51 388, 87 грн. за тілом кредиту та 4 945, 83 грн. за процентами, банк просив стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість.

Відповідач ОСОБА_1 своєї позиції щодо позову не повідомив, участі у судових засіданнях не приймав. Справу розглянуто у заочному порядку.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2013 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» стягнуто 56 777, 54 грн. заборгованості.

Ухвалою цього ж суду від 2 вересня 2019 року в порядку заміни сторони виконавчого провадження стягувача ПАТ «Дельта Банк» замінено на ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Ухвалою цього ж суду від 25 жовтня 2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставний розгляд справи за правилами заочного розгляду у його відсутності без належного повідомлення про час та місце розгляду справи; а також неправомірне стягнення судового збору з нього, як учасника бойових дій.

Позивач правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Справу розглянуто апеляційним судом у присутності відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 .

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 4 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого став АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0 (далі Кредитний договір), за яким останній отримав 74 950 грн. кредитних коштів зі сплатою 13, 5 % річних строком до 4 грудня 2014 року (а.с. 8-13). Цього ж дня сторони уклали додатку угоду №1 до Кредитного договору (а.с.14) та узгодили графік платежів (а.с.15-18).

8 грудня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) право вимоги за Кредитним договором АТ «ДельтаБанк» (а.с. 22, 27-28).

Внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору станом на 27 грудня 2012 року заборгованість за Кредитним договором складає 56 777, 54 грн., з яких 51 388, 87 грн. за тілом кредиту, в тому числі прострочені 22 492,16 грн., та 4 945, 83 грн. за процентами (а.с. 6).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2019 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі відступлення товариству права вимоги за договором №992/К від 16 листопада 2018 року (а.с.58-59,60, 67-68).

Задовольняючи позов ПАТ «ДельтаБанк», суд першої інстанції вважав встановленим факт порушення ОСОБА_1 умов Кредитного договору, наявність підстав для дострокового повернення кредиту, а також розмір заборгованості та набуття позивачем права вимоги від попереднього кредитора, що відповідно до статей 526, 1048, 1050, 1054 ЦК стало підставою для стягнення суми боргу.

При цьому, розглядаючи справу в заочному порядку, суд виходив з положень статей 74,76 та 224 ЦПК в редакції, яка діяла на час розгляду справи.

Так, відповідно до частини 5 статті 74 ЦПК судові повістки фізичним особам направляються за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

З матеріалів справ вбачається, що на час укладення Кредитного договору зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 був АДРЕСА_1 (а.с.8, 20).

Направлені судом рекомендовані листи та повістки повернуті з відміткою «адресат не проживає» (а.с.40,42,43). Цей факт не заперечував і апелянт (а.с.73).

На час розгляду справи ОСОБА_1 був тимчасово ( з квітня 2012 року по квітень 2013 року) зареєстрований по АДРЕСА_2 обласний центр обліку бездомних громадян).

Направлені судом рекомендовані листи та повістки повернулись у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.50).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що за вказаною адресою він не знаходився, проживав у матері.

Обов`язок повідомити банк про зміну місця своєї реєстрації, а також фактичну адресу проживання, що передбачено пунктом 4.4 Кредитного договору, ОСОБА_1 не виконав (а.с.9).

У зв`язку з відсутністю відповідача за зареєстрованою адресою місця проживання чи перебування та неповідомлення про зміну цього місця, суд першої інстанції розглянув справу без відповідача відповідно до частини 5 статті 74 ЦК (в діючий на той час редакції).

Отже, при ухваленні судового рішення суд першої інстанції не припустився таких порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або призвели до неправильного вирішення справи.

Доводів, які би стосувались підстав стягнення кредитної заборгованості, обсягу відповідальності, розміру заборгованості, її складових тощо, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 виказував незгоду з розміром боргу, але жодних доказів, які би підтверджували його пояснення про передачу банку автомобіля в рахунок погашення заборгованості, він суду не надав.

До того ж, відповідно до правил частини 1 статті 367 ЦПК межі апеляційного розгляду справи визначаються доводами та вимогами апеляційної скарги.

Не вбачає апеляційний суд і підстав для зміни судового рішення в частині стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 567,78 грн.

За правилами пункту 13 частини 1 статті 5 Закону «Про судовий збір» (далі Закон) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються , зокрема, учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Проте, ця норма введена в дію на підставі Закону № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року, який набув чинності тільки з 1 вересня 2015 року.

На час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення рішення (березень 2013 року) Закон «Про судовий збір» (далі Закон) не передбачав пільг учасникам бойових дій зі сплати судового збору.

Отже, стягнення з ОСОБА_1 на користь банку судових витрат відповідає положенням статті 88 ЦПК (в діючій на той час редакції) щодо розподілу судових витрат між сторонами в разі задоволення позову.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 27 грудня 2019 року