РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1, в особі представника адвоката ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі ПАТ «Запоріжжяобленерго») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго», однак був звільнений за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року, з відповідача на користь позивача стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.05.2018 року по 25.06.2018 року, а відповідно до рішення від 08.10.2018 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по 08.10.2018 року. Згідно рішення суду від 13.12.2018 року на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по 19.11.2018 року.

Однак, заборгованість за рішеннями суду відповідачем погашена не була, а тому посилаючись на вимоги ст. 117 КЗпП ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.11.2018 року по 05.02.2019 року включно у розмірі 27 150 грн. 84 коп., та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 300 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 09.01.2019 року, прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (виклику) сторін.

31.01.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява та заява позивача про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника, на задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 наполягає.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював у ПАТ «Запоріжжяобленерго» та був звільнений на підставі вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

На час звільнення позивача відповідач не провів з ним розрахунок, а тому на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року(справа № 335/5815/18), з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь позивача було стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.05.2018 року по 25.06.2018 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року (справа № 335/9747/18) з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по 08.10.2018 року.

Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018 року (справа № 335/12933/18 на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по 19.11.2018 року.

При цьому, позивач в уточненій позовній заяві наполягає на тому, що заборгованість за рішеннями суду залишаються непогашеними відповідачем, зазначені судові рішення є не виконаним.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» вказане у письмовому відзиву не спростував.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» середньоденна заробітна плата позивача складала 512 грн. 28 коп.

Таким чином, за період часу з 20.11.2018 року по 04.02.2019 року, що становить 52 робочих днів, сума середнього заробітку ОСОБА_1 за весь період затримки розрахунку складає 26 638 грн. 56 коп. (з розрахунку: 52 робочих днів х 512 грн. 28 коп.).

Проти даного розрахунку відповідачем заперечень надано не було.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тому, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, зясувавши обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення трудових прав позивача. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Згідно ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.

Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 300 грн. 00 коп., суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі ОСОБА_2 факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 6 300 грн. 00 коп. та актом прийняття-передачі наданих адвокатських послуг. Адвокат у судовому засіданні участі не приймав, а тому суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг, розміром позовних вимог, справа не є складною, не потребує значного часу на виконання робіт, тому на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 1 000 грн. 00 коп.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) середню заробітну плату за затримку у розрахунку по заробітній платі при звільненні за період з 20.11.2018 року по 04.02.2019 року у розмірі 26 638 грн. 56 коп. (сума без відрахування обовязкових платежів та зборів), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн. 00 коп., а всього стягнути 27 638 грн. 56 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Макаров