Дата документу 14.02.2019 Справа № 331/3269/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3269/18 Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О. Є.
Провадження № 22-ц/807/804/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2018 року у справі за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована та є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок приєднано до системи централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого ці послуги надавались і до вказаної квартири відповідача, яка не здійснювала їх оплату з березня 2015 року по лютий 2018 року, внаслідок чого у неї за цей період утворилась заборгованість у сумі 28 848,56 грн., яку Концерн просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за надані послуги за період з травня 2015 року по лютий 2018 року в сумі 27 288 гривень 91 копійку.

Компенсовано Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» витрати на сплату судового збору у розмірі 1762 гривень 00 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи та фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Задовольняючи позов Концерну «МТМ» частково, суд виходив із того, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру відповідача, які остання не оплачувала, тому суд стягнув їх за період з травня 2015 року по лютий 2018 року в сумі 27 288 гривень 91 копійку, виключивши суму заборгованості, яка нарахована поза межами строку позовної давності, про застосування якого просила відповідач.

В скарзі відповідач зазначає, що позивачем не доведено надання послуг у її квартиру, зокрема, належної якості. Вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги письмові покази мешканців будинку про те, що температура в її помешканні у опалювальний період не перевищувала +12 градусів та деколи була меншою +5 градусів, а тому вона має бути звільнення від оплати таких послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає вказані ствердження відповідача не доведеними належними і допустимими доказами, оскільки жодних претензій у період, за який стягнуто заборгованість, вона не висловлювала, від централізованого опалення її помешкання не відключене у законний спосіб, актів з підстав надання послуг неналежної якості не складалось. Тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали справи в її межах, урахувавши відзив позивача на скаргу, колегія вважає апеляційну скаргу необґрунтованою з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована та є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 16 серпня 1999 року.

Як вбачається з розрахунку Концерну «МТМ», відповідач отримувала послуги з теплопостачання, однак не сплачувала їх, через що у неї утворилася заборгованість з березня 2015 року по лютий 2018 року в сумі 28 848,56 гривень.

Апелянт зазначає, що позивач не довів, що надавав послуги до її будинку та до її квартири.

Проте Концерн «МТМ» вказує, що сам по собі факт підключення будинку 13-б по вул.. Залізничній в м. Запоріжжі до загальної централізованої системи опалення і є підтвердженням того, що такі послуги до квартири відповідача надаються.

Колегія вказує обґрунтованими ті обставини, що система опалення помешкання відповідача є невід»ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від»єднання якої є неможливим як з юридичної, так і з технічної сторони.

За даними позивача як надавача послуг ОСОБА_3 не здійснила у законний спосіб від»єднання від загально будинкових мереж теплопостачання, а самовільне від»єднання від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води заборонено, про що зазначено в п. 25 Правил.

Крім того, сама відповідач підтверджувала, що послуги Концерном їй надаються, але неналежної якості.

Що стосується якості послуг, то суд правильно визнав, що надання неякісних послуг має доводитись належними і допустимими доказами, якими не можуть бути свідчення свідків.

Так, судом правильно зазначено, що відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. № 630, у разі неналежного виконання виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазнача-ються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з»явитись на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбут-тя представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої від-мови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Однак зазначених доказів ОСОБА_3 в ході розгляду справи в суді першої інстанції не надано, та, знову посилаючись на неякісні послуги в апеляційній скарзі, відповідач нових доказів не подає. Внаслідок зазначеного її ствердження про неякісні послуги носять суто декларативний характер.

В скарзі відповідач знову наголошує на тому, що вказані обставини могли підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також мешканці будинку АДРЕСА_1, щодо низької температури в її квартирі, але суд не взяв до уваги їх письмові свідчення.

Але колегія погоджується з судом, який визнав такі докази неналежними і недопустимими, оскільки ці свідки могли бути присутніми при складанні актів-претензій, але, начебто знаючи про низьку температуру у квартирі відповідача, не були учасниками належного фіксування цих фактів.

Щодо неналежного стану системи опалення будинку, то відповідач цього факту не довела, а також не зважила на те, що загальнобудинкові мережі теплопостачання утримуються не Концерном «МТМ», а балансоутримувачем будинку, але звернень до останнього з цього приводу також з боку відповідача не відбувалось.

В скарзі відповідач лише наголошує на своєму праві не сплачувати за неякісні послуги, але не враховує, що такі наслідки настають лише в разі належного фіксування цих обставин споживачем.

Але саме такої належної фіксації і не було дотримано відповідачем для доведення цього факту.

Відтак, суд правильно визнав недоведеними ці заперечення відповідача проти позову.

Беручи до уваги все вищенаведене, викладені в скарзі доводи колегія визнає неспроможними, а тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова прийнята, складена та підписана 14 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: