Ухвала

Іменем України

27 грудня 2019 року

м. Київ

справа №755/18749/18

провадження № 61-22613ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Штелик С. П., Сімоненко В. М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Коломієць Інни Миколаївни,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця, в обґрунтування якої посилався на те, що 26 листопада 2018 року під час звернення до Управління превентивної діяльності Головних управлінь Національної поліції України в областях та м. Києві йому було повідомлено про наявність тимчасової заборони у продовженні дії дозволу на право зберігання та носіння зброї. Дана заборона вжита на підставі постанови головного державного виконавця Коломієць І.М. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 23 лютого 2018 року та постанови про відкриття виконавчого провадження № 51619786.

Наступного дня в Дніпровському районному ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві представника скаржника було ознайомлено із матеріалами справи, того ж дня йому стало відомо про наявні в матеріалах справи постанови, винесені головним державним виконавцем, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 липня 2016 року, постанову про арешт майна боржника від 11 квітня 2017 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 23 лютого 2018 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 23 лютого 2018 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 13 березня 2018 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15 березня 2018 року, постанову про арешт коштів боржника від 11 квітня та 11 травня 2018 року, постанову про накладення арешту від 12 вересня 2018 року.

Не погоджуючись з даними постановами скаржник оскаржив дії державного виконавця щодо винесення даних постанов, з огляду на те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, які б підтверджували направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 липня 2016 року скаржнику, оскільки на думку скаржника у разі неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю та у праві користування транспортними засобами обмежують та позбавляють ОСОБА_2 основного законного джерела для існування, зважаючи на той факт, що основним джерелом заробітку скаржника є робота, пов`язана із наданням послуг охорони.

Ухвалою Вишгородського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року скаргу задоволено.

Скасовано оскаржувані постанови державного виконавця Коломієць І. М. в ВП№51619786.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що оскаржувані постанови державним виконавцем було прийнято передчасно та без встановлення обставин, які мають значення в процесі примусового виконання судового рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року ухвалу Вишгородського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким скаргу задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано постанови державного виконавця Коломієць І. М. в ВП№51619786: про арешт майна боржника від 11 квітня 2017 року, від 23 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної, від 23 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, від 13 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, від 15 березня 2018 року встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, від 11 травня 2018 року про арешт коштів боржника, від 12 вересня 2018 року про накладення арешту.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду та задовольняючи скаргу частково, Київський апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не дослідив законність прийняття оскаржуваних постанов та відповідність дій державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

У грудні 2019 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 , діюча в інтересах ОСОБА_2 , направила засобами поштового зв`язку касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не надано оцінку пропуску апелянтом строку на подання апеляційної скарги, проігноровано неявку ВДВС в судові засідання до суду першої інстанції, а прийнята постанова суперечить правовому висновку Касаційного господарського суду, висловленому у постанові від 07 травня 2018 року у справі №916/1605/15-г.

Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

За правилами частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За правилами статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та виклав відповідні доводи в мотивувальній частині постанови, надав правову оцінку постанові Касаційного господарського суду, на яку посилається скаржник, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п`ятою, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Коломієць Інни Миколаївни.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

С. П. Штелик

В. М. Сімоненко