Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА
12 лютого 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі :
головуючого судді Гуденко О.А.,
при секретарі Кваша С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 - боржника у виконавчому провадженні про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 , стягувач ПАТ "Дельта Банк" про накладення арешту на грошові кошти боржника від 04 грудня 2018 року ВП № 57477173 , -
ВСТАНОВИВ:
11 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною скаргою, в якій просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 про накладення арешту на грошові кошти на заробітну плату заявника; скасувати постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника від 04.12.2018 року у виконавчому провадженні № 57477173 щодо накладення арешту на зарплатний рахунок № НОМЕР_1 ( картковий рахунок НОМЕР_2), відкритому в ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" . Скаргу мотивує тим, що у провадженні приватного виконавця знаходиться виконавче провадження про стягнення з неї в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі170082,25 грн та судового збору. 04.12.2018 року приватним виконавцем ОСОБА_2 накладено арешт на рахунки боржника. Вважає, що постанова не містить виключення про недопустимість накладення арешту на заробітну плату боржника, в звязку з чим ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» наклав арешт на рахунок, на якому обліковується заробітна плата , яка є її єдиним джерелом існування, а на її утриманні перебуває ще і неповнолітня дитина. Оскільки обмеження щодо недопустимості арешту заробітної плати у постанові не було вказано, а тому порушення конституційного права на винагороду за працю було порушене з боку державного виконавця. Крім того, 05 .12.2018 року приватним виконавцем винесено ще постанову про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію та інші доходи боржника , якою звернуто стягнення у розмірі 20% її заробітної плати, яку вона отримує в Миколаївській митниці ДФС до виплати загальної суми боргу 1888 025,20 грн
Заявник в судовому засіданні вимоги за скаргою підтримала з вищевикладених підстав, просила скаргу задовольнити.
Приватний виконавець ОСОБА_2 в судове засідання не зявивися, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти скарги не надав.
Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення заявника, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу»передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.
Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»,примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Постановою від 04.12.2018 року про арешт коштів боржника ВП № 57477173 , накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих розрахункових рахунках, крім захищених та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, та належать боржнику ОСОБА_1
Постановою від 05.12.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника ВП № 57477173 звернуто стягнення у розмірі 20% її заробітної плати боржника ОСОБА_1, яку вона отримує в Миколаївській митниці ДФС до виплати загальної суми боргу 1888 025,20 грн
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
В силу положень ст.56Закону України«Про виконавчепровадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерстваюстиції Українивід 02.04.2012 року №512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Згідно з ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює питання особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця, виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.
Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Тобто, АТ "ОСОБА_3 Аваль" після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_5 повинен був повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову в тій частині, без виконання.
Разом з тим, як вбачається із оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника , приватним виконавцем не зазначено, що постанова містить пряму заборону щодо накладення арешту на рахунки, на які законом заборонено накладати такий арешт.
Враховуючи вищезазначене, державний виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника, які зберігаються на розрахункових рахунках боржника, помилково додатково не зазначивши, що ця постанова не поширюється щодо накладення арешту на рахунки, на які законом заборонено накладати такий арешт.
При цьому, банк в якому арештовано кошти боржника відповідно дост. 52 ЗУ «Про виконавче провадження»не повідомив виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
При вирішенні вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника від 04.12.2018 року суд виходить з наступного.
Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 115, ч. 5 ст. 97 КЗпП України, ст. 22, ч. 1,6 ст.24, ч. 3 ст. 15 ЗУ «Про оплатупраці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.
Відповідно до ч. 2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року №95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сімї.
В частині 1 статті 6Закону України«Про виконавчепровадження» вказано, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_5
Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження»стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати.
Частиною 2 статі 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
За змістомстатті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Згідно з 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.
З огляду на те, що на рахунок заявника, з якого він просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата останнього, та зважаючи на граничний розмір відрахувань із заробітної плати, встановлений для даного виду стягнення, що не може перевищувати 20% доходу, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд -
Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 , стягувач ПАТ "Дельта Банк" про накладення арешту на грошові кошти боржника від 04 грудня 2018 року ВП № 57477173 - задовольнити частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Гуденко О.А.