Справа № 159/1780/17 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/314/19 Категорія: 2 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Киці С.І.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання кредитного договору, відшкодування шкоди, визнання договорів удаваними за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання кредитного договору, обґрунтовуючи його тим, що 15.05.2007 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»(надалі ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 074-22-05/07 про надання кредиту у розмірі 255937,00 швейцарських франків з процентною ставкою 9,5 % річних та кінцевим терміном повернення до 14 травня 2017 року. Вказує, що під час розгляду в Ковельському міськрайонному суді цивільної справи № 159/5261/13-ц за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було встановлено, що банк не виконав в повному обсязі свої договірні зобов'язання, а саме: частина кредиту в сумі 18452,00 швейцарських франка взагалі не була видана; частина кредиту в сумі 69700,00 швейцарських франків була привласнена. 05 квітня 2017 року позивач звернувся листом до відповідача з вимогою негайно видати йому з позичкового рахунку № 5682 у іноземній валюті суму 88152 швейцарських франка. З листа № 17-290/96-6843 від 25 квітня 2017 року, надісланого відповідачем, вбачається, що його вимоги щодо надання кредитних коштів на суму 88152 швейцарських франка банк не виконує. Відтак, з підстав ненадання йому цих кредитних коштів просить розірвати кредитний договір.

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, покликаючись на те, що відповідач, порушивши умови кредитного договору і вчинивши шахрайські дії, завдав йому майнової шкоди, оскільки в ході кримінального провадження з'ясувалося, що позивач отримав кошти не у швейцарських франках, а у гривнях. Після ухвалення рішення Ковельського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року у справі № 159/5261/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1047349,73 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 102522,62 швейцарських франка, що еквівалентно 863445,51 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 19888,56 швейцарських франка, що еквівалентно 167501,45 грн., пені в розмірі 1947,61 швейцарських франка, що еквівалентно 16402,77 грн., досудовим слідством був встановлений факт вчинення працівниками відповідача щодо нього кримінального правопорушення: формально зазначивши у кредитному договорі те, що позичаються швейцарські франки, йому насправді видали кредит у гривнях.

Позивач вважає, що тим самим йому, неправомірними діями працівників відповідача, які видали йому кредит у гривнях замість швейцарських франків, завдана майнова шкода у сумі різниці між присудженими судом 863445,51 гривні, що еквівалентні 102522,62 швейцарських франка за курсом, який діяв станом на 04.07.2013 року, і фактично отриманими ним у 2007 році 440847,26 гривні за курсом 4,3 грн. за 1 швейцарський франк.

Тобто, позивач вважає, що він отримав у 2007 році фактично кредит у гривнях, а отже, далі сума кредиту не була прив'язана до швейцарського франка, як було зазначено у рішенні суду, а тому різниця складає 442598, 25 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Збільшивши позовні вимоги, позивач вирахував з суми 102522,62 швейцарських франка додатково ще 66410 недотриманих швейцарських франка, відтак різниця складає 36112,62 швейцарських франка, що еквівалентно по курсу 2007 року - 155284,26 грн. Відтак, просив стягнути з відповідача завдані йому збитки в сумі 708161,29 грн., визначені шляхом віднімання від присуджених йому судом 863445,51 гривні суму в розмірі 155284,26 грн.

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 074-22-05/07 від 15 травня 2007 року, додаткової угоди № 1 від 06 березня 2009 року, додаткового договору № 2 від 17 вересня 2010 року удаваними, обґрунтовуючи тим, що досудовим слідством встановлено, що кредит надавався фактично в гривнях, а не у швейцарських франках, а відтак, просить визнати договори (кредитний договір та додаткові угоди до нього) про надання кредиту у швейцарських франках удаваними, оскільки сторони фактично домовились про надання кредиту у гривнях.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 02.02.2018 року справи за вказаними позовами об'єднані в одне провадження.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 28 грудня 2018 року в позові ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» про розірвання кредитного договору відмовлено повністю.

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» про відшкодування шкоди відмовлено повністю.

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» про визнання договорів удаваними відмовлено повністю.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на це рішення суду, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином.

21 березня 2019 року представник відповідача Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» - Дзундза Ольга Володимирівна подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з отриманням відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі та апеляційної скарги 12 березня 2019 року та необхідністю більшого терміну для подання відзиву на апеляційну скаргу, однак, зазначені в клопотанні причини неявки в судове засідання представника відповідача апеляційний суд визнає неповажними, інших поважних причин неможливості явки в судове засідання представника відповідача не наведено.

Згідно з ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи норми ст. 372 ЦПК України, належне повідомлення про розгляд справи позивача та визнання судом неповажними зазначених в заяві представника відповідача причин відкладення розгляду справи, з метою додержання вимог ст. 371 ЦПК України щодо строків розгляду справи, суд апеляційної інстанції ухвалив проводити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 травня 2007 року між АКБ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_1 укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 074-22-05/07 про надання кредиту у розмірі 255937,00 швейцарських франки з процентною ставкою 9,5% річних та кінцевим терміном повернення до 14.05.2017 року.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2009 року між банком та позивачем укладено додаткову угоду № 1, за умовами якої з 10 березня 2009 року змінено максимальний ліміт заборгованості в сторону його збільшення та відповідно зменшено розмір щомісячного платежу, який повинен здійснити позичальник на повернення кредиту. Усі інші умови кредитного договору не змінювалися.

17 вересня 2010 року між банком та позичальником ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2, за умовами якої ще раз змінено максимальний ліміт заборгованості в сторону його збільшення та, відповідно зменшено розмір щомісячного платежу, який повинен здійснити позичальник на повернення кредиту. Усі інші умови договору залишені незмінними.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року, яке набрало законної сили 12 травня 2015 року, у справі №159/561/13-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості позов банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №074-22-05/07 від 15 травня 2007 року в розмірі 1047349,73 грн., що складається: із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 102522,62 швейцарських франків, що еквівалентно 863445,51 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 19888,56 швейцарських франків, що еквівалентно 167501,45 грн., пені в розмірі 1947,61 швейцарських франків, що еквівалентно 16402,77 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зі змісту ч. 1 ст. 627 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору кредит повинен надаватись окремими частинами "траншами" в розмірі та порядку визначеному договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 255937,00 швейцарських франки із визначеним графіком змін максимального ліміту заборгованості

Згідно з п. 2.10 п.п. 2.10.1, 2.10.3 укладеного сторонами договору про надання відновлювальної кредитної лінії, Кредитор припиняє надання Траншів Кредиту за цим Договором в разі: наявності простроченої заборгованості за нарахованими процентами та комісіями, передбаченими Договором; невиконання або неналежного виконання умов цього Договору, припинення дії або визнання недійсними договорів, визначених п.1.3 цього Договору.

З огляду на викладене та враховуючи специфіку договору відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого, кредитні кошти надавались позивачу ОСОБА_1 кількома частинами (траншами) і в межах максимального ліміту заборгованості, що передбачено п. 1.1.1 договору відновлювальної кредитної лінії №074-22-05/07 та п.1.1.1 додаткової угоди №1 від 6 березня 2009 року, додаткової угоди №2 від 17 вересня 2010 року, неотримання позичальником кредитних коштів в розмірі максимального ліміту, не суперечить умовам договору та не свідчить про їх порушення другою стороною-позикодавцем, так як видача коштів саме у такому розмірі не є обов'язком банку.

Крім цього, позивач звернувся з заявою про видачу кредитного траншу 05 квітня 2017 року, в той час, коли факт неналежного виконання ним договору вже був встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, а відтак, на момент звернення позивача за отриманням траншу банк мав право його не надавати згідно п. 2.10.3 договору.

Таким чином, позивачем не доведено обставини, що дають підстави для розірвання договору відповідно до ч. 2 ст.651 ЦК України, а саме: істотне порушення відповідачем умов договору, завдання позивачеві шкоди, внаслідок якої позивач позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, посилання позивача на відмову ПАТ «Укрсоцбанк» негайно видати з позичкового рахунку 88152 швейцарських франка не можуть бути підставою для розірвання договору.

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для розірвання договору про надання відновлювальної кредитної лінії на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України є правильними, узгоджуються із нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Питання про відшкодування шкоди завданої потерпілому внаслідок протиправних дій винної особи регулюються нормами кримінально процесуального законодавства та нормами цивільно процесуального законодавства.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 442598,25 грн., позивач ОСОБА_1, як підставу матеріально-правової вимоги вказував норми ст.ст. 1166, 1177 ЦК України.

Згідно ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України.

Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч 1 ст. 1166 ЦК України).

Таким чином, майнова шкода, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою слідчого СВ Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області від 02 березня 2013 року, позивача ОСОБА_1, визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0001661, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 грудня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Таким чином, на час вирішення спору в суді першої інстанції та апеляційному суді досудове розслідування за цим фактом триває і не є закінченим, а тому звернення з позовними вимогами про стягнення з відповідача в користь позивача 708161,29 грн на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є передчасним.

За таких обставин колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення на користь позивача майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, позивач звертався до суду з позовними вимогами про визнання укладеного між сторонами кредитного договору удаваним, оскільки фактично отримував кредитні кошти в гривні, в зв'язку із чим кредитний договір з визначенням іноземної валюти, як предмету кредиту вчинений з приховуванням дійсних гривневих правовідносин.

Із змісту кредитного договору вбачається, що між сторонами було укладено договір споживчого кредиту.

Статтями 626-628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, кредитний договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, які передбачені ч.1 ст. 1054 ЦК України.

Матеріалами справи доведено, що сторони досягли згоди щодо укладення кредитного договору, визначили розмір кредиту, відсоткову ставку, порядок повернення та приступили до його виконання.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_7 умов кредитного договору рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03.03.2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №074-22-05/07 від 15 травня 2007 року в розмірі 1047349,73 грн.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Позивач не довів, що укладений правочин є удаваним, який спрямований на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин, настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

В апеляційній скарзі не наведено та матеріали справи не містять належних та переконливих доказів які б свідчили, що під укладеним між АКБ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_1 15 травня 2007 договором відновлювальної кредитної лінії № 074-22-05/07, приховувався інший правочин.

Доводи апеляційної скарги, що валюта, яка видавалась по кредитному договору, не відповідає предмету договору і відповідно зазначені обставини є підставою для визнання кредитного договору удаваним не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Крім того, суд зазначає, що з прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Європейський суд з прав людини в справі Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення місцевого суду постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі і не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді