1Справа № 335/2109/18 2/335/146/2019
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2019 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соляник А.В.,
за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В.,
представника відповідача за позовом і представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, визнання договору про надання банківських послуг за платіжною карткою № 4149 6258 0339 0234 неукладеним,
У березні 2018 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н від 12.02.2015, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався пп. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.
Однак, відповідач умови кредитного договору виконував не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 21.01.2018 становить 36 397,62 гривень, яка складається з: 9 610,14 гривень заборгованість за тілом кредиту, 2 339,89 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 22 238,18 гривень заборгованість за пенею, а також штрафи на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 1 709,41 гривень штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 36 397,62 гривень та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762,00 гривень.
Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечував, про що подав суду відзив на позовну заяву, в якому посилався на відсутність кредитних зобовязань перед банком, не укладення ним відповідного договору та безпідставність збільшення банком кредитного ліміту. Крім того, ОСОБА_2 став потерпілим від шахрайських дій під час продажу ним дитячого крісла через мережу ОLХ, внаслідок яких йому було встановлено на картку кредитний ліміт 8 000 грн. та знято з картки 7 994,90 грн. невідомими особами (а.с. 43-45).
Крім того, відповідачем ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подано зустрічний позов до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, визнання договору про надання банківських послуг за платіжною карткою № 4149 6258 0339 0234 неукладеним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач зазначав, що він звернувся до вказаного Банку із заявою про намір оформлення платіжної картки. В цей же час, жодних договорів про отримання кредитної картки ним не укладалось, кредитні кошти не отримувались. Вважає, що договір банківських послуг за платіжною карткою № 4149 6258 0339 0234 є неукладеним, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди щодо його істотних умов. Крім того, на підставі вимог ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всупереч вимог Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про банки та банківську діяльність» не надав йому інформації про умови кредитування. Надання ОСОБА_2 кредиту в розмірі 8 000 грн. не підтверджено первинними бухгалтерськими документами. Жодних заяв відповідно до Умов та правил банківських послуг та Тарифів банку ОСОБА_2 не підписував. З наведених підстав просив визнати договір про надання банківських послуг неукладеним (а.с. 64-66).
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника ОСОБА_4 проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 заперечував, про що подав відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування відзиву посилався на те, що кредитний договір між сторонами був укладений шляхом заповнення ОСОБА_2 заяви про отримання кредиту у вигляді ліміту в розмірі 300 грн. на картковий рахунок, що відповідно до вимог Цивільного кодексу України є договором приєднання. Шляхом підписання заяви ОСОБА_2 надав згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна». Відповідач користувався даною кредитною карткою, отримував кошти через банкомат, а також частково сплачував кредитну заборгованість. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був вправі змінювати кредитний ліміт. При цьому, Банком було надано всю інформацію про умови кредитування, про що мається підпис у заяві ОСОБА_2 про отримання платіжної картки. Вважає, що за вимогами про визнання договору неукладеним сплив строк позовної давності, оскільки заяву відповідач підписав 12.02.2015, а отже повинен був дізнатися про можливі порушення його прав. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю (а.с. 151-155).
Судом проведено такі процесуальні дії у справі.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2018 (головуючий суддя Шалагінова А.В.) позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (а.с. 38).
27.04.2018 ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву (а.с. 43-45) та зустрічний позов (а.с. 54-56).
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2018 зустрічну позовну заяву залишено без руху із наданням ОСОБА_2 строку на усунення її недоліків.
Недоліки зустрічного позову ОСОБА_2 усунув 25.05.2018 шляхом подання оновленої зустрічної позовної заяви (а.с. 64-66).
20.06.2018 надійшла відповідь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на відзив ОСОБА_2 (а.с. 67-80).
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2018 прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2, а також ухвалено перейти до розгляду даної цивільної справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 93).
08.08.2018 на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду № 270 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи через закінчення терміну повноважень судді Шалагінової А.В., внаслідок чого справу передано в провадження судді Соляник А.В. (а.с. 114-145).
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соляник А.В. від 8 серпня 2018 року справу прийнято до її провадження із призначенням судового засідання (а.с. 116).
23.10.2018 ОСОБА_2 подав заяву про витребування доказів, яка ухвалою суду від 23.10.2018 задоволена, внаслідок чого у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувано копію матеріалів кредитної справи ОСОБА_2, матеріали службової перевірки щодо стягнення коштів з рахунку ОСОБА_2 22.06.2016, проведеної службою безпеки цього Банку, інформацію, на підставі яких документів, умов договору, якою службовою особою Банку 22.06.2016 ОСОБА_2 було встановлено кредитний ліміт (а.с. 133).
Витребувані докази надійшли до суду 06.11.2018 (а.с. 136).
26.11.2018 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 151-155).
Інших заяв по суті справи від учасників процесу не надходило.
У судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33).
Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні первісний позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на нього. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.
Суд, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.
12.02.2015 між сторонами було укладено договір б/н шляхом заповнення відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з яким ОСОБА_2 отримав кредитну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до вказаної анкети-заяви ОСОБА_2 поставив підпис у графі про згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також, що дана заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_2 також підтвердив, що він ознайомився із договором про надання банківських послуг і погоджується з його умовами (а.с. 7). Крім того, в матеріалах справи наявна фотографія ОСОБА_2 у відділенні Банку, разом із виданою йому карткою (а.с. 85).
Таким чином, є необґрунтованими твердження ОСОБА_2 про те, що між ним і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не укладався відповідний договір.
З наданого Банком розрахунку заборгованості за договором, який не був спростований ОСОБА_2 в ході судового розгляду справи належними та допустимими доказами, випливає, що 22.06.2016 йому було надано кредитні кошти в розмірі 7 994,90 грн. Саме з цієї дати розпочалось нарахування ОСОБА_2 процентів за користування кредитом, а після виникнення прострочення пені та штрафних санкцій (а.с. 6).
Аналогічна інформація випливає з виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 по 19.06.2018 (а.с. 81-84).
Суд вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_2 на те, що йому протиправно було встановлено кредитний ліміт на його картку, оскільки він став потерпілим від шахрайських дій невідомих осіб, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі пп. 2.1.1.5.1 п. 2.1.1.5 «Обовязки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг Клієнт зобовязаний не передавати Піни третім особам.
Відповідно до пп. 1.1.5.5 п. 1.15 «Відповідальність сторін» вказаних Умов, Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС повідомлення ПІН-коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, тощо стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах звязку під час використання цих каналів.
Згідно з пп. 1.1.5.14, 1.1.5.28, 1.1.5.29 п. 1.1.5 «Відповідальність сторін» Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. У разі якщо Держатель дає згоду на проведення операцій з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за всі операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу. Держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення ОСОБА_5 в Банк та блокування ОСОБА_5, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою.
Аналогічні умови визначені і Умовами та Правилами використання платіжних карток Банку, зокрема, п. 2.1.1.7.1.
ОСОБА_2 в своєму зустрічному позові підтвердив, що йому телефонували невідомі особи та просили повідомити паролі та інші дані з надісланого Банком СМС-повідомлення. Таким чином, саме ОСОБА_2 у даному випадку є відповідальною особою за переказ коштів внаслідок розголошення ним відповідної інформації, необхідної для такого переказу.
Кредитний ліміт був встановлений Банком відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, з якими ОСОБА_2 погодився шляхом підписання анкети-заяви. Неправомірності таких дій Банку ОСОБА_2 та його представник під час розгляду справи належними та допустимими доказами не довели.
Крім того, з наданих Банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку ОСОБА_2 випливає, що він здійснював як використання кредитних коштів після 22.06.2016, так і погашення кредиту, що посвідчує фактичне виконання умов кредитного договору сторонами.
Таким чином, зустрічний позов ОСОБА_2 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Що стосується вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.
Зокрема, як передбачено п.п. 2.1.1.5.5 п. 2.1.1.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт банку зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених договором.
При цьому, як визначено п.п. 2.1.1.7.6 п. 2.1.1.7 вказаних Умов, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.
У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним договором, його заборгованість перед позивачем станом на 21.01.2018 становить 36 397,62 гривень, яка складається з: 9 610,14 гривень заборгованість за тілом кредиту, 2 339,89 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 22 238,18 гривень заборгованість за пенею, а також штрафи на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 1 709,41 гривень штраф (процентна складова), що також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у звязку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_2 не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, а також правомірність нарахування йому пені та штрафних санкцій.
В цей же час, відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, ч. 3 цієї статті визначено обовязок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Своє чергою, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Тому, суд вважає за можливе прийняти в якості доказу наданий позивачем розрахунок заборгованості та на його підставі ухвалити відповідне рішення.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1762,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 22.07.1965р.н. на користь ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " судові витрати у розмірі 1762,00грн.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, визнання договору про надання банківських послуг за платіжною карткою № 4149 6258 0339 0234 неукладеним відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 4 лютого 2019 р.

Суддя: А.В. Соляник