Справа № 346/787/19
Провадження № 2/346/1017/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого-судді Веселова В.М.,

секретаря Максим'юк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Раківчицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

встановив:

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що складається з 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та самочинно добудованої та реконструйованої ОСОБА_3 частини житлового будинку загальною площею 93,4 кв. м. та житловою площею 47,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що він є сином ОСОБА_3. Через проблеми із здоров'ям, ІНФОРМАЦІЯ_2 року його мати померла. Ще за життя у 1996 року вона склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла йому. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 02.11.2000 року, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності по 1/5 частині належить ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від.11.1994 року ОСОБА_3 у власність передано земельну ділянку площею 0,8143 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства. Також їй відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 08.08.2002 року передано у власність земельну ділянку площею 1,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З метою оформлення спадщини він у вересні 2016 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 самочинно здійснила добудову до власного житлового будинку та провела будівництво без дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно йому було рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно. Зазначає, що добудову вказаного будинковолодіння ОСОБА_3 проводила самостійно і на даний час загальна площа будинку змінилася з 49,9 кв. м. на 143,3 кв. м. та житлова площа будинку змінилася з 22,8 кв. м. на 70,5 кв. м. За рахунок проведеної реконструкції та добудови житлового будинку в 2009 році її частка відповідно збільшилася на частину добудови, що складає 103,38 кв. м. загальної площі будинку. Не зважаючи на це, всі документи свідчать про належність лише 1/5 частки на праві спільної часткової власності на житловий будинок із належними господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_3.

В судове засідання від позивача надійшла письмова заява, в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача Раківчицької сільської ради до суду надійшло письмове клопотання, в яких вимоги позовної заяви визнає в повному обсязі та просить справу слухати у відсутність представника.

Суд, розглянувши позовну заяву, письмове клопотання відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.11.2000 року, виданого виконкомом Раківчицької сільської ради, житловий будинок в АДРЕСА_1, належить по 1/5 частині ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності (а.с.13).

Згідно заповіту, посвідченого 11.09.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 17, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1, який є позивачем по даній справі (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.11).

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Петрук О.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку спірного житлового будинку, однак отримав відмову, оскільки спадкодавцем здійснено самочинну добудову до вказаного житлового будинку та проведено будівництво без дозволу на виконання будівельних робіт (а.с. 12).

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів № 56529, виданої ОКП «Коломийське МБТІ» 02.08.2016 року згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в АДРЕСА_1, в Коломийському МБТІ зареєстровано право власності по 1/5 частці за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 02.11.2000 року виконкомом Раківчицької сільської ради на підставі рішення № 23 від 27.06.2000 року (а.с. 23).

Згідно даних технічного паспорту від 05.03.1990 року, в АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок «літ. А» ( загальною площею 50,6 кв. м., житловою площею 24,9 кв. м.), стайня «літ. Б», навіс «літ. В», навіс «літ. Г», вбиральня «літ. Д», криниця «№ 1», ворота, огорожа «№ 2, №3» (а.с. 19-22).

Даними технічного паспорту, виготовленого 05.09.2016 року, стверджується, що в АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок «літ. А» ( загальною площею 143,3 кв. м., житловою площею 70,5 кв. м.), прибудова «літ. А1», сарай «літ. Б», навіс «літ. В», вбиральня «літ. Д», криниця «№ 1», ворота, огорожа «№ 2 -3». Згідно зі штампом в даному технічному паспорті вказано про самочинно збудовані будинки (частини будинків) або переобладнані площею 93,4 кв. м., а саме приміщення 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 1-14, 1-15, 1-16, 1-17, 1-18, 1-19, 1-20 (а.с. 26-32).

Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Як встановленому в судовому засіданні, будинок побудований на земельній ділянці,яка належала померлій.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Померла ОСОБА_3, здійснивши самочинне будівництво, не набула на нього права власності.

Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,5ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5ст. 376 ЦК є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей1216,1218 ЦК.

Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу, якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В постанові від 30.03.2016 р., ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об'єкта будівництва застосовується лише у взаємозв'язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов'язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об'єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього.

Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження,зазначивши про це у окремій заяві. У разі визнання позивачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Представник відповідача подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог.

Згідно висновку № 181018/4 від 18.10.2018 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с. Раківчик, вул. Мартовича,7, Коломийського району Івано-Франківської області становить 215 310 грн. (а.с.24).

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст.ст.182,331,375,376,1216,1218,1269,1270 ЦК України, ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», правової позиції Верховного Суду України по справі №6-265цс16 від 30.03.2016 р., та іншими перевіреними в судовому засіданні документами та ст.ст. 206 ч.1, 247 ч. 2, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, жителем АДРЕСА_1, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що складається з 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та самочинно добудованої та реконструйованої ОСОБА_3 частини житлового будинку загальною площею 93,4 кв. м. та житловою площею 47,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2019 року.

Суддя Веселов В. М.