справа № 462/2989/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Залізничний районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Гедз Б.М..

з участю секретаря Рущак Т.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника ВДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_3В, скасувати постанову від 12.11.2018 р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 490252 та зобовязати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_3 повністю виконати рішення суду від 15.05.2018 р. по демонтажу окремого входу у АДРЕСА_1 самочинно влаштованого на місці віконного прорізу у приміщенні кухні з відновленням віконного прорізу. В обгрунтування вимог покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2018 р. зобовязано ОСОБА_4 демонтувати окремий вхід у квартиру АДРЕСА_2 самочинно влаштований на місці віконного прорізу у приміщенні кухні з відновленням віконного прорізу. Стягувач звернувся в Залізничний відділ державної виконавчої служби ЛМУЮ із виконавчим листом, внаслідок чого було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 462/2989/16 ц. 02.11.2018 р. було проведено примусове виконання рішення суду. Під час проведення примусового виконання рішення суду між стягувачем і державним виконавцем виник спір щодо поняття предмета та обєкту, визначених у рішенні суду в частині демонтажу окремого входу. Державний виконавець наполіг лише на демонтажі дверей та заборонив демонтовувати площадку, підпори та сходинки, які становлять одне ціле окремий вхід до квартири. Таке помилкове нерозуміння державним виконавцем рішення суду по предмету та обєкту призвело до фактичного невиконання рішення суду, а зняті боржником двері знову були незаконно відновлені на місці окремого входу у квартиру.

В судовому засіданні заявник та його представник повністю підтримав скаргу.

В судовому завсіданні головний державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_3 заперечила проти скарги і зазначила, що рішення суду повністю виконане, про що складено відповідний акт і постанову про закічення виконавчого провадження. А саме демонтовано дверний отвір та відновлено віконний проріз із розміщенням у ньому вікна, на підтвердження чого предявивши суду фотознімки.

Заслухавши пояснення скаржника, його представника, державного виконавця, дослідивши докази, наявні у матеріалах скарги, суд вважає, що скаргу слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що рішеням Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2018 р. зобовязано ОСОБА_4 демонтувати окремий вхід у квартиру АДРЕСА_2 самочинно влаштований на місці віконного прорізу у приміщенні кухні з відновленням віконного прорізу

На підставі рішення суду видано виконавчий лист № 462/2989/16 ц.

Актом державного виконавця від 02.11.2018 р., скдаденим в присутності головного державного виконавця, стягувача, боржника, понятих , головного інженера ЛКП, представника Залізничного ВП, ДОП Залізничного ВУГУ НП у Л/о підтверджено, що двері демонтовано, відновлено віконний проріз та вмонтовано вікно.

12.11. 2018 р. головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, часткове виконання рішення суду призвело до того, що ОСОБА_4І, розбила замурований віконний отвір та замінила його на дверний отвір, що підтверджено актом ЛКП «Граніт» від 07.11.2018 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З спеціально розробленого кошторису вбачається, що такий розроблений спеціалістами-фахівцями на відновлення віконного прорізу замість окремого входу.

Рішенням суду встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 без згоди позивача та без дозвільних документів самочинно влаштувала на місці існуючого віконного прорізу у приміщенні кухні окремий вхід тим самим втрутилася в існуючу несучу конструкцію будинку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2018 р., яким зобовязано ОСОБА_4 демонтувати окремий вхід у квартиру АДРЕСА_2 самочинно влаштований на місці віконного прорізу у приміщенні кухні з відновленням віконного прорізу виконано частково, оскільки демонтовано лише дверний отвір та відновлено віконний проріз із розміщенням у ньому вікна, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

скаргу задовольнити повністю.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 12.11.2018 р. ВП № 54490252.

Зобовязати головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_3В виконати рішеня суду від 15.05.2018 року в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз