Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Дудка Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/17-34/1833-41 від 11.09.2008 року,-

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

В липні 2019 року АТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/17-34/1833-41 від 11.09.2008 року. В обґрунтування своїм позовних вимог зазначило, що 11 вересня 2008 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», назву якого змінено на акціонерне товариства «Райфайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №014/17-34/1833-41, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 14 971,25 доларів США строком до 11.09.2018 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,86 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п.6.1. Кредитного договору, шляхом перерахування у безготівковій формі кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених цим договором.

Отже, з укладенням Кредитного договору, у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 11 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено Договір поруки №014/17-34/1833-41, відповідно до умов якого, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням позичальника, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (п. 2.2. Договору поруки).

Сторони договору визначили, що у випадку невиконання позичальником всіх або окремих взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків (п. 3.1. Договору поруки).

Проте, всупереч вимогам п. 7.1. Кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов Кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу позичальника і поручителя було направлено вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №114/5-126493 від 09.08.2018 року та №114/5-126495 від 09.08.2018 року.

У своїх позовних вимогах АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за Кредитним договором №014/17-34/1833-41 від 11.09.2008 року станом на 18 грудня 2018 року в сумі 11 152,68 доларівСША (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 311 004 грн. 54 коп., яка складається з:заборгованості за кредитом у розмірі - 7 932 долари США 95 центів (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 221 218 грн. 89 коп.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 7 932 долари США 95 центів (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 221 218 грн. 89 коп.); заборгованості за відсотками у розмірі - 3 219 долари США 73 центи (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 89 785 грн. 65 коп.), в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 3 201 доларів США 67 центів (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 89 282 грн. 03 коп.), а також стягнути з відповідачів на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» судовий збір в сумі 4 665 грн. 07 коп.

В судове засідання представник позивача АТ «Райффайзен банк Аваль» не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі позивача, позивач підтримує свої позовні вимоги і просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, і заяву про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань по Кредитному договору №014/17-34/1833-41 від 16.07.2008 року АТ «Райфайзен Банк Аваль» направило вимоги позичальнику і поручителю за №114-0-0-00/15-40411 від 22.07.2015 року та за №411-0-0-00/15-40412 від 22.07.2015 року про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, після чого звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, який залишений ухвалою суду без розгляду за заявами позивача. Пред`явлення вимог 22.07.2015 року кредитором про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Таким чином, банк використав право дострокової вимоги повернення заборгованості за кредитним договором, 28.07.2015 року зазначені вимоги отримані позичальником і поручителем. Отже, перебіг позовної давності почався 28.08.2015 року (після спливу 30 днів з дати отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості). А позивач звернувся до суду з позовом лише 05.07.2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строків позовної давності та у зв`язку з припиненням поруки. Окремо подав заяву про

припинення поруки, у якій вказав, що згідно п.9.1., 9.2 Кредитного договору від 11.09.2008 року сторони домовилися, що в разі порушення позичальником строків сплати процентів. Та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково більш ніж на тридцять календарних днів кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, зі свого боку зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом тридцяти календарних днів з дати одержання зазначеного письмового повідомлення кредитора. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань позичальнику та поручителю були направлені вимоги №114-0-0-00/15-40411 від 22.07.2015 року та №411-0-0-00/15-40412 від 22.07.2015 року стосовно дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором та вимоги про виконання грошових зобов`язань за договором поруки. Банк звернувся з вимогами до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки, проте згодом подав заяву про залишення позовних вимог без розгляду, про що Василівським районним судом Запорізької області постановлено ухвалу від 07.04.2016 року. Враховуючи правовий висновок, висловлений Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року у справі №6-2251цс16, при пред`явленні кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом кредитор змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення кредиту 09.08.2018 року, та встановивши строк 10 банківських днів для повного виконання зобов`язання з моменту отримання вимоги, а вимога отримана ним 20.08.2018 року, у позивача був шестимісячний строк для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості, проте банк звернувся з вимогами до нього лише 05.07.2019 року, чим порушив строки пред`явлення вимог до поручителя. Н підставі вищенаведеного, просив відмовити у задоволенні позову АТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням договору поруки.

2. Рух справи, процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 07 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

3. Фактичні обставини встановлені судом, застосовані судом норми права.

Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», назву якого змінено на акціонерне товариства «Райфайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №014/17-34/1833-41, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 14 971,25 доларів США строком до 11.09.2018 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,86 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п.6.1. Кредитного договору, шляхом перерахування у безготівковій формі кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених цим договором.

Банк відповідно до умов Кредитного договору надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов Кредитного договору та тарифів Банку, а також виконати інші обов`язки, визначені Кредитним договором.

Банк відповідно до умов Кредитного договору надає Позичальнику кредиту, а Позичальник зобов`язаний отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов Кредитного договору та тарифів Банку, а також виконати інші обов`язки, визначені Кредитним договором (п. 2.1. Кредитного договору).

Позичальник зобов`язаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування (п. 7.1. Кредитного договору).

Отже, з укладенням Кредитного договору, у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 11 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_2 (поручитель) укладено Договір поруки №014/17-34/1833-41, відповідно до умов якого, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням позичальника, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (п. 2.2. Договору поруки).

Сторони договору визначили, що у випадку невиконання позичальником всіх або окремих взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків (п. 3.1. Договору поруки).

З позову і долучених до нього документів вбачається, що позичальник свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 18.12.2019 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором №014/17-34/1833-41 від 11 вересня 2008 року складає 81 434,84 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 2 270 898 грн. 62 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7 932 долари США 95 центів (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 221 218 грн. 89 коп.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 7 932 долари США 95 центів (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 221 218 грн. 89 коп.); заборгованості за відсотками у розмірі - 3 219 долари США 73 центи (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 89 785 грн. 65 коп.), в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 3 201 доларів США 67 центів (що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 89 282 грн. 03 коп.), пеня в розмірі 1 959 894,08 грн.

Згідно ст.ст.526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п.16.2. Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов`язків згідно цього договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання грошових зобов`язань згідно умов, викладених у статті 9 цього договору.

Згідно п.9.1. Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником в повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (у т.ч. прострочені проценти), пеню, та штрафи відповідно до цього договору.

Відповідно до п.9.3. Кредитного договору позичальник зобов`язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення зобов`язань за цим договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її пред`явлення.

22 липня 2015 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» направило позичальнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором за №114-0-0-00/15-40411, у якій на підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України вимагало протягом не більш ніж 60 календарних днів з дати вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі. Зазначена вимога отримана позичальником ОСОБА_1 28 липня 2015 року.

Крім того, 22 липня 2015 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» направила поручителю ОСОБА_2 вимогу про виконання грошових зобов`язань за договором поруки за №114-0-0-00/15-40412, у якій інформував поручителя про наявну прострочену заборгованість за кредитом та пропозицію не пізніше 5 банківських днів з дати отримання вимоги погасити зазначену заборгованість. Зазначена вимога отримана позичальником ОСОБА_1 28 липня 2015 року.

Аналогічні вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором направлені на адресу позичальника і поручителя за №114/5-126493 від 09.08.2018 року та за №114/5-126495 від 09.08.2018 року.

Також судом встановлено, що в вересні 2015 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулося до Василівського районного суду Запорізької області з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №014/17-34/1833-41 від 11 вересня 2008 року, який ухвалою суду від 07 квітня 2016 року було залишено без розгляду за заявою позивача.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає

перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Порука - це строкове зобов`язання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі №6-1451цс16 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука

припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням».

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що «строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження №14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі №6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

У пункті 5.1 договору поруки №014/17-34/1833-41 від 11 вересня 2008 року передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (дата договору) та діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, строк поруки у договорі поруки не встановлений.

Судом встановлено, кредитним договором №014/17-34/1833-41 від 11 вересня 2008 року визначена дата остаточного погашення кредиту 11 вересня 2018 року (пп.1.1.6. Кредитного договору).

Одночасно з тим, у разі реалізації кредитором свого права вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту.

Звернувшись до поручителя із вимогою про дострокове повернення кредиту, банк реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, та змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання, а отже, після отримання 28 липня 2015 року поручителем відповідної вимоги, строк виконання зобов`язання

поручителем настав 02 серпня 2015 року.

Позивач звернувся з позовом до поручителя про стягнення заборгованості лише в липні 2019 року, тобто поза межами шестимісячного строку чинності поруки.

За таких обставин, в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України суд вважає, що порука відповідача за кредитним договором №014/17-34/1833-41 від 11 вересня 2008 року є припиненою, а відтак у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано письмову заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Згідно п.16.7. Кредитного договору, до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки.

Звернувшись із вимогою про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором, банк реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України, та змінив порядок і строк дії кредитного договору. Після отримання боржником вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і спливу визначеного вимогою строку, вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором відповідно до вимоги про дострокове погашення заборгованості було змінено та він становив 60 календарних днів з дати одержання відповідачем ОСОБА_1 вимоги, направленої 22 липня 2015 року, яка була отримана ним 28 липня 2015 року, відповідно строк погашення основного зобов`язання настав 26 вересня 2015 року.

Одночасно з цим, відповідачем 14 березня 2016 року здійснено останню оплату за Кредитним договором в сумі 1100 грн., у зв`язку з цим відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності перервався, почався заново, і закінчився 14 березня 2019 року.

Враховуючи, що позовом до суду банк звернувся до суду липні 2019 року, не зазначивши поважних причин пропуску, то позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачами

у справі, що відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/17-34/1833-41 від 11.09.2008 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено і підписано 19 грудня 2019 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова