Дата документу 14.02.2019 Справа № 336/6430/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/6430/18Головуючий у 1-й інстанції Марко Я.Р.
Пр. № 22-ц/807/1069/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2018 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачам у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ часток житлового будинку в натурі

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із вищезазначеним позовом, в якому просили:

- виділити ОСОБА_2 в натурі належну йому на праві спільної часткової власності 3/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1, а саме: НОМЕР_1 з окремим виходом та кімнати, позначені у поетажному плані - 1-1 площею 1,0 кв.м, 1-2 площею 2,9 кв.м, 1-3 площею 5,6 кв.м, 1-4 площею 3,5 кв.м, 1-5 площею 11,5 кв.м, 1-6 площею 6,3 кв.м, загальною площею 30,8 кв.м;

- виділити ОСОБА_3 в натурі належну їй на праві спільної часткової власності 11/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а саме: НОМЕР_2 з окремим виходом та кімнати, позначені у поетажному плані - 2-1 площею 2,7 кв.м, 2-2 площею 10,7 к.вм, 2-3 площею 4,7 кв.м., 2-4 площею 9,6 кв.м, 2-5 площею 8,7 кв.м, загальною площею 36,4 кв.м;

- виділити ОСОБА_4 в натурі належну їй на праві спільної часткової власності 3/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а саме: НОМЕР_3 з окремим виходом та кімнати, позначені у поетажному плані - 3-1 площею 4,2 кв.м, 3-2 площею 0,8 кв.м, 3-3 площею 10,5 кв.м, 3-4 площею 12,3 кв.м., загальною площею 27,8 кв.м.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2018 року (а.с. 21-22) визнано неподаною та повернуто вищезазначену позовну заяву позивачам у цій справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 30-33) просили ухвалу судді суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 38).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 15 січня 2019 року (а.с.39), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с.43).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ОСОБА_4 своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом не скористалась.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1,3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи вищезазначену позовну заяву позивачам, керувався ст. 185 ЦПК України та виходив із того, що у визначений судом строк позивачі недоліки, зазначені в ухвалі суду від 26.10.2018 року усунуті не повністю.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачами при поданні даного позову сплачено судовий збір за квитанцією № 0.0..1 від 19.10.2018 року на суму 704,80 грн. та квитанцією № 0.0..1 від 19.10.2018 року на суму 704,80 грн. (а.с.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року (ст. 10-12) вищезазначена позовна заява позивачів була залишена без руху, позивачам надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копія вказаної ухвали була надіслана судом першої інстанції позивачам для відома та виконання (а.с.13) і отримана останніми 10.12.2018 року (поштове повідомлення про вручення а.с.14).

В ухвалі від 26 жовтня 2018 року суд першої інстанції зазначав, що позивачам необхідно було надати звіт чи акт про оцінку спірного майна, який складено суб'єктом оціночної діяльності, та сплатити судовий збір у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі, а саме з розрахунку 1 (один) відсоток ціни позову, надати засвідчені належним чином копії документів доданих в якості письмових доказів до позовної заяви, також і для відповідача по справі, а також позовну заяву, яка оформлена у відповідності до вимог ЦПК України із зазначенням в додатках реквізитів копій документів, що додаються до позову.

14.12.2018 року, з дотриманням встановленого судом першої інстанції строку, на адресу суду першої інстанції від позивачів надійшла заява про усунення недоліків, уточнена позовна заява (ст. 17-20), засвідчені належним чином копії документів доданих в якості письмових доказів до позовної заяви, також і для відповідача по справі, звіт про оцінку спірного майна, який складено суб'єктом оціночної діяльності, а також квитанція №МР_АВ080381SAV1_4550104 від 13.12.2018 року сплачена позивачем ОСОБА_3 на суму 296,50 грн. та квитанція №МР_АВ080381SAV1_4550028 від 13.12.2018 року сплачена позивачем ОСОБА_2 на суму 296,50 грн. (а.с.15-16).

Як вбачається зі змісту позовної заяви предметом спору є житловий будинок, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Епронівська/ вул. Гарнізонна, буд. 64/15.

Згідно із ст. 176 ч. 1 п. 2 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 (один) відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (від 704,80 грн. до 8810,00 грн.).

Відповідно до звіту про оцінку від 11.12.2018 року (а.с.47-55), складеного ТОВ «Оцінка Плюс» вартість вищевказаного житлового будинку становить 300386,00 грн., відповідно і ціна позову повинна бути визначена в зазначеній сумі, відтак, судовий збір повинен бути сплачений позивачами у сумі 3003,86 грн.

Однак, позивачами при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір на загальну суму лише 2002,60 грн.

При вищевикладених встановлених фактичних обставинах цієї справи, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що у визначений судом строк позивачі недоліки, зазначені в ухвалі суду від 26.10.2018 року усунули лише частково, тобто не в повному обсязі, зокрема не сплатили судовий збір у належному розмірі, тому, у відповідності до ст. 185 ч. 3 ЦПК України позовна заява могла бути визнана судом першої інстанції неподаною та повернута позивачам.

Одночасно, суд першої інстанції правильно роз'яснив позивачам, що відповідно до ст. 185 ч. 7 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 не спростовують фактичних обставин цієї справи, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

П. 10 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року (із змінами ), на якій посилаються позивачі у своїй апеляційній скарзі у цій справі в обґрунтування останньої, є анологічним за своїм змістом ст. 6 ч.7 ЗУ «Про судовий збір», але позивачі чомусь трактують його на свій розсуд.

Так, в силу вимог ст. 6 ч.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Встановлено, що за змістом позовної заяви позивачів у цій справі предметом спору (поділу в натурі між співвласниками) є житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в цілому (1/1), а не якась частина останнього ((3/10+11/50). Відповідно до звіту про оцінку від 11.12.2018 року складеного ТОВ «Оцінка Плюс» вартість цього будинку в цілому становить 300386,00 грн.

Встановлено, що двома позивачами, як співвласниками житлового будинку, в їх вищезазначеному позові у цій справі (як первісному а.с.2-5, так й в уточненому а.с.17-20) заявлено позовні вимоги не лише відносно себе та виділу в натурі не лише їх часток будинку, а ще й відносно відповідача ОСОБА_4, якій вони також просять суд виділити в натурі її частину будинку.

Позивачі самі мали визначитись, хто з них: ОСОБА_5 чи ОСОБА_3 заявив в їх спільному позові (первісному та уточненому) вищезазначену вимогу виділити також ОСОБА_4 в натурі належну їй на праві спільної часткової власності 3/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а саме: НОМЕР_3 з окремим виходом та кімнати, позначені у поетажному плані - 3-1 площею 4,2 кв.м, 3-2 площею 0,8 кв.м, 3-3 площею 10,5 кв.м, 3-4 площею 12,3 кв.м., загальною площею 27,8 кв.м, та, відповідно, доплатити належну суму судового збору, про яку суд першої інстанції зазначав у своїй вищезазначеній ухвалі у цій справі.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції правильно вважав, що ціною позову позивачів у цій справі є 300386,00 грн.(вартість будинку в цілому), а, мінімальний належний розмір судового збору, який мав бути сплачений позивачами у цій справі при подачі вищезазначеного позову про поділ в натурі всього будинку становить 3003,86 грн. (1% від 300386,00 грн.).

Разом із тим, встановлено, що позивачами у цій справі сплачено лише 2002,60 грн. судового збору (розрахунок: 704,80 грн. +704,80 грн. (19.10.2018 року а.с.1, що підтверджується виписками про зарахування судового збору а.с. 8-9) + 296,50 грн. + 296,50 грн. (а.с. 15-16)).

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачі усунули недоліки своєї позовної заяви у цій справі у встановлений судом першої інстанції строк не у повному обсязі, зокрема не сплатили судовий збір в належному розмірі, а тому останній мав право оскаржуємою ухвалою визнати вищезазначену позовну заяву позивачів у цій справі неподаною та повернути останню позивачам.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, як осіб, які подали апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачам є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування цієї ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 у задоволенні їх вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу судді суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Разом із тим, апеляційний суд вважає також за необхідне роз'яснити, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 не позбавлені права у подальшому окремо від цієї справи повторно звертатись до суду з позовом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Також, в силу вимог ст. 7 ч. 1 п. 2 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі повернення заяви.

Таким чином, раніше сплачений ОСОБА_2, ОСОБА_3 у цій справі судовий збір при подачі ними вищезазначеного позову до суду першої інстанції у подальшому може бути повернутий судом першої інстанції за результатами розгляду відповідного їх клопотання.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 12, 141, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 14.02.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.