Справа № 495/5240/18
№ провадження 2/495/789/2019
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
20 грудня 2019 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа №495/5240/18,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Білгород Дністровському Одеської області цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,
представника позивача Войтюк О.В.,
ВСТАНОВИВ:
Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області через свого представника із позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування збитків в порядку регресу, просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 13 473,72 грн; витрати по сплаченому судовому збору у розмірі 704,80 грн., а також витрати на правову допомогу.
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Honda Civic», д.р.н. НОМЕР_1 було завдано механічних ушкоджень.
Позивач вказує, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, вказана ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована за полісом № АК/3350538 в АТ СГ «ТАС», то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до АТ СГ «ТАС» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.
АТ СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом № АК/3350538 в розмірі 10 702,19 грн.
З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу.
Проте, жодних дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
12 червня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду.
11 жовтня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.
Представник позивача у судовому засіданні, проведеному у режимі відео конференції позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність, після оголошеної перерви в судовому засіданні не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що дійсно 29.07.2018 року в м. Одесі по вул. Небесної Сотні сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Honda Civic», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 /л.с.15/
Про вказаний випадок було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду / у формі Європротоколу/.
Європротоколом можна скористатися при умовах, коли:
- відсутні травмовані (загиблі) люди,
- водії-учасники ДТП мають поліси авто цивільної відповідальності,
- наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин,
- у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.
Цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована за полісом № АК/3350538 в АТ СГ «ТАС».
Якщо водії скористались Європротоколом (незалежно від його форми), то вони:
- мають право залишити місце ДТП,
- звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП,
- звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП,
- повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно акту огляду колісного транспортного засобу від 08.08.2017 року, застрахованому транспортному засобу «Honda Civic», д.р.н. НОМЕР_1 було завдано механічних ушкоджень. /л.с.18-19/.
Вказане також підтверджується страховим актом № 7027-02 від 17.08.2017 до Договору страхування наземного транспортного засобу. /л.с. 20,21/
Позивач вказує, що у зв`язку із тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_2 була застрахована за полісом № АК/3350538 в АТ СГ «ТАС», то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до АТ СГ «ТАС» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.
Листом № 8061 від 03.11.2017 ПрАТ «СК «ВУСО» повідомлено, що дійсно згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 29.07.2017, зазначена ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху України.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як водія транспортного засобу «Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_2 застрахована за полісом № АК 3350538 від 11.04.2017 в АТ СГ «ТАС».
На підставі вищевикладеного, належна ПрАТ «СК «ВУСО» сума страхового відшкодування у розмірі 10 02,19 грн перерахована на реквізити, вказані в регресній вимозі. /л.с.21/
Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2018 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП « ОСОБА_1 » було укладено договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор / ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»/ передає /відступає/ Новому кредитору /ФОП « ОСОБА_1 »/ свої права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитор за укладеними договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. /7-11/.
У відповідності до Додатку №1 до Договору № 18/04/2018 про відступлення права вимоги від 18.04.2018, до Нового кредитора /ФОП « ОСОБА_1 »/ перейшли права вимоги, зокрема до боржника ОСОБА_2 /л.с.10/.
У додатку № 3 до Договору № 18/04/2018 про відступлення права вимоги від 18.04.2018 року між сторонами ПАТ «СК «ВУСО» та СПД ФОП ОСОБА_1 був складений акт прийому передачі права вимоги. /л.с.11/
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст. 55 ЦПК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
Таким чином, у зв`язку із переходом прав вимоги, зокрема до боржника ОСОБА_2 , листом за вих № 7027-02 від 22.04.2018 року, ФОП « ОСОБА_1 » повідомила відповідача про відступлення права вимоги. /л.с.11/.
У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно із ст.27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходять право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі у зв`язку з виплатою ПрАТ «СК «ВУСО» на користь потерпілого страхового відшкодування є регресними та регулюються наступними нормами права.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
У відповідності до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Ч.2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року передбачає, що оскільки відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, так і захисту майнових прав страхувальника, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, встановлюється залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування.
Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 р. у справі №6-2878цс15, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства та його застосування до фактичних обставин справи, переходу права вимоги до ФОП ОСОБА_1 , зокрема до відповідача, як боржника по відшкодуванню страхового відшкодування внаслідок ДТП, що мала місце 29.07.2017 року, як винної особи, з урахуванням фактичного розміру шкоди, сплаченого ПрАТ «СК «ВУСО» потерпілій особі ОСОБА_3 , та страхової виплати, сплаченої саме страхувальником винної особи, що недостатньо для покриття фактичного розміру шкоди, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, та як наслідок необхідність їх задоволення.
Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За таких обставин, враховуючи наданий до матеріалів справи договір про надання правової допомоги, укладений між ФОП « ОСОБА_1 » та адвокатом Войтюк О.В. від 29.03.2018 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги, акти приймання-передачі правової допомоги та довідку № 002/29/03 від 19.11.2018 року, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України , ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України , суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (р/р НОМЕР_4 в ПАТ «КБ «ПриватБанк», МФО 326610) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 13 473,72 грн
Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 витрати на правову допомогу у розмірі 9520,51 грн
Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», що знаходиться за адресою: 03062, м. Київ, пр. Перемоги, 65.

Повний текст рішення буде складений 27 грудня 2019 рік.

Суддя: