КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7283/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Матійчук Г.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про стягнення відсотків після розірвання депозитного договору, пені та 3% річних за користування депозитом,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що 09 січня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «Приват Банк»), було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 26000,00 доларів США. 07 серпня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу, проте останній грошові кошти не повернув. Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 квітня 2015 року договір банківського вкладу розірвано, стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» вклад у сумі 26000,00 доларів США, і відсотки у сумі 1565,20 доларів США. На виконання указаного рішення суду було відкрито виконавче провадження. Разом з тим, АТ КБ «Приват Банк» рішення суду не виконує.

Тому, позивач просив суд стягнути з АТ КБ «Приват Банк» проценти за користування банківським вкладом у розмірі 461,59 доларів США за період з 25 червня 2015 року по 03 квітня 2017 року, стягнути 3% річних у розмірі 2342,14 доларів США, стягнути пеню у розмірі 730204,80 гривень.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» відсотки після розірвання депозитного договору в сумі 461,59 доларів США, 3% річних у розмірі 1703,17 доларів США, пеню в сумі 730204,80 гривень. У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приват Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування судом норм матеріального права, та неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вказав, що органами державної виконавчої служби здійснювалося виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 квітня 2015 року, а тому підстави для нарахування відповідних сум відсутні.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказала, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, а твердження скаржника є безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Вирішуючи спір, і частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу, факт невиконання банком своїх зобов`язань встановлений рішенням суду, і вимоги позивача про повернення грошових коштів відповідачем виконані не були.

Однак, такі висновки суду не у повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача 3% річних з огляду на наступне.

Правовідносини щодо стягнення 3% річних регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09 січня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приват Банк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт», відповідно до умов якого позивач внесла грошові кошти у розмірі 26000,00 доларів США, з процентною ставкою 8% строком на 366 днів до 09 січня 2015 року включно.

07 серпня 2014 року та 31 жовтня 2014 року ОСОБА_1 зверталася до АТ КБ «Приват Банк» з вимогами про повернення банківського вкладу та відсотків за ним.

АТ КБ «Приват Банк» не було вимог вкладника.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір банківського вкладу та стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 банківський вклад у сумі 26000,00 доларів США та відсотки за вкладом в сумі 1565,20 доларів США.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 квітня 2015 року набрало законної сили.

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про правильність визначення судом першої інстанції характеру спірних правовідносин та норм матеріального права, які підлягають застосуванню, в частині стягнення з АТ КБ «Приват Банк» 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитися із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з АТ КБ «Приват Банк» відсотків після розірвання депозитного договору в сумі 461,59 доларів США та пені в сумі 730204,80 гривень, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Частиною шостою статті 1061 ЦК України установлено, що у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Встановлено, що договір банківського вкладу було укладено між сторонами на строк до 09 січня 2015 року включно.

Пунктом 10 договору банківського вкладу сторони передбачили можливість дострокового розірвання договору.

07 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приват Банк» з вимогою про повернення банківського вкладу та відсотків за ним, тобто виявила намір розірвати договір банківського вкладу.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 квітня 2015 року договір банківського було розірвано достроково.

Отже, аналіз правових норм з урахуванням обставин справи, дає підстави дійти висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися достроково, тобто до закінчення строку дії договору (09 січня 2015 року).

Як убачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування банківським вкладом у розмірі 461,59 доларів США за період з 25 червня 2015 року по 03 квітня 2017 року та пеню у розмірі 730204,80 гривень.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що право позивача на передбачені договором проценти, а також на стягнення пені припиняється після спливу визначеного договором строку та у разі дострокового розірвання договору. В спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання у тому числі не виконання судового рішення.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає такі позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача процентів за користування банківським вкладом у розмірі 461,59 доларів США за період з 25 червня 2015 року по 03 квітня 2017 року та пені у розмірі 730204,80 гривень є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не було ураховано вимог статті 625 ЦК України та не вірно застосовані норми ст.ст. 550, 551, 1061 ЦК України що призвело до помилкового задоволення вимог позивача в частині стягнення відсотків та пені.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відсотків після розірвання депозитного договору в сумі 461,59 доларів США та пені в сумі 730204,80 гривень скасувати, і ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» у частині стягнення відсотків після розірвання депозитного договору в сумі 461,59 доларів США та пені в сумі 730204,80 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено "19" червня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк О.І. Сліпченко