КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9111/2019 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Таргоній Д.О., Кулікова С.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства культури України, Національної музичної академії України ім.. П.І. Чайковського, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання недійсними результатів виборів ректора,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом доМіністерства культури України, Національної музичної академії України ім. П.І. Чайковського, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання недійсними результатів виборів ректора.

Разом з позовом, представникомпозивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення доказів, обґрунтовуючи її тим, що дані докази потрібні для встановлення трудового стажу третьої особи, а також проведення відповідної експертизи документів у подальшому, а тому просить витребувати:

- інформацію з Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16) та Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) стосовно того, з яких джерел він отримував доходи в період часу з 2007 по 2018 рік.

-у третьої особи - ОСОБА_2 оригінали дипломів Бакалавра (НОМЕР_2 реєстраційний № НОМЕР_3) та Магістра (НОМЕР_4 реєстраційний № НОМЕР_5).

-з Міністерства культури України (01601, м. Київ, вул. Івана Франка, 19) належним чином засвідчені копії наступних документів:

-особової картки працівника ОСОБА_2

-автобіографії ОСОБА_2 ;

-копії дипломів ОСОБА_2 ;

-копію особової справи з відділу кадрів ОСОБА_2.;

-копії всіх документів, які були надані ОСОБА_2 для участі в конкурсі на заміщення посади ректора;

письмову інформацію з Міністерства культури України (01601, м. Київ. вул. Івана Франка, 19):

-чи надав переможець конкурсу на заміщення посади ректора ОСОБА_2 для ознайомлення та перевірки оригінали документів відповідно до п. 11,12 Постанови КМУ № 726;

-чи проводило Міністерство культури України перевірку відповідності документів, наданих кандидатом конкурсу на заміщення посади ректора ОСОБА_2 та які були результати із наданням копій всіх відповідей, які були отримані під час такої перевірки в порядку ст. 42 Закону України "Про вищу освіту";

-чи зверталось міністерство до правоохоронних органів з приводу підробки документів, які були надані ОСОБА_2 для участі в конкурсі на заміщення посади ректора та які наслідки такого звернення;

-витребувати від Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв (вул. Лаврська, 9, Київ, 01015, Україна) належним чином засвідчені копії навчальних планів та навчальних програм, лекційних особистих журналів ОСОБА_2 за період часу 2007 по 2012 рік.

-з Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв (вул. Лаврська, 9, Київ, 01015, Україна) письмову інформацію чи можлива викладатська, або науково-педагогічна діяльність у даному навчальному закладі без наявності вищої освіти зокрема в галузі культури.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення доказів - відхилено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції постановити нову, якою відмовити в її задоволені.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що існують підстави вважати, що засіб доказування у даній справі може бути втрачений, а збирання або подання доказів стане згодом не можливим чи утрудненим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Постановляючи ухвалу про відхилення заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачає підстав для припущення, що в даному випадку засіб доказування може бути дійсно втрачений та збирання або подання даних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 84 ЦПК України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, позивач та відповідач користуються рівними процесуальними правами та несуть рівні процесуальні обов`язки, в тому числі щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається, з матеріалів заяви, заявником (позивачем) не було зазначено та обґрунтовано, що в даному випадку існують підстави вважати, що засіб доказування у даній справі може бути втрачений, а збирання або подання доказів, які позивач просить забезпечити, стане згодом неможливим чи утрудненим, при цьому, не надаючи жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього.

Відповідно суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів, оскільки не вбачається необхідності саме у їх забезпеченні.

Доводи апеляційної скарги апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегією суддів не знаходять свого підтвердження в судом апеляційної інстанції та є суб`єктивними, надуманими, не підтвердженими та необґрунтованими.

Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо того, що не вбачає підстав для припущення, що в даному випадку засіб доказування може бути дійсно втрачений та збирання або подання даних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Д.О. Таргоній

С.В. Кулікова