Справа№592/3240/19
Провадження №2/592/2284/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Мазіної К.С., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право на спадщину за законом. У цій квартирі на цей час зареєстровані її донька - ОСОБА_3 , та її онука - ОСОБА_4 . У 1998 році відповідачі поїхали до Італії , та більше жодного дня не проживали в її квартирі. Тож, близько 21 року відповідачі фактично не проживають за вищезгаданою адресою. Відповідачі у квартирі не проживають двадцять один рік, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несуть інших витрат по утриманню квартири, все це робить вона самостійно. Отримання судового рішення необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст.7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». П.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, просили суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надали.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.05.1998 року, зареєстровано в реєстрі за №6-881 та свідоцтва на право на спадщину за законом від 03.06.1998 року, зареєстровано в реєстрі за №2-611 позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.5,6).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, виданої 05.02.2019 року №14.03-08/30362 Центром надання адміністративних послуг у місті Суми, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані донька позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Між сторонами склалися правовідносини, що витікають з здійснення права власності та регулюються Цивільним кодексом України.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в даній квартирі з 1998 року, оскільки фактично залишили квартиру та переїхали проживати до іншої країни - Італії.

Фактично відповідачі наразі не проживають в даній квартирі, участі в оплаті по утриманню квартири не приймають (через проживання в іншій країні), в утриманні житла участі не беруть, їх особистих речей в квартирі не має і квартирою відповідачі не цікавляться.

Викладені обставини підтвердили допитані судом свідки. Свідок ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та є сусідкою позивача, в судовому засіданні пояснила, що за вказаною адресою вона проживає п`ять років. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають в квартирі тривалий час.

Свідок ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та є сусідом позивача, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають приблизно з 2000 року. Йому відомо, що вони виїхали на постійне місце проживання до іншої країни.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про те, що права відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користування чужим майном - квартирою АДРЕСА_1 підлягає припиненню на вимогу власника цього майна ОСОБА_1 відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

Діями відповідачів порушені права позивача, як власника цього житла. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 задовольнити і визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житлом за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.317, 319, 405, 406 ЦК України, ст.ст.2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_4 , рнокпп - НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) такими, що втратили право користування житлом за адресою АДРЕСА_1 .

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено 14.06.2019 року.

Суддя О.А. Котенко