08.04.2019 Справа № 363/5336/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді - Баличевої М.Б., секретаря судових засідань Рибки І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.10.2008 року в розмірі 524 858, 72 грн., з яких: 125 714 грн. - кредитна заборгованість; 283 131, 31 грн. - заборгованість по процентам; 39 872, 29 грн. - пеня за прострочення сплати по кредиту; 76 141, 12 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 уклали договір про надання споживчого кредиту №0 (далі кредитний договір), за яким відповідач зобов'язався повернути отримані грошові кошти в сумі 440 000 грн. у строк до 27 жовтня 2015 року, разом зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 26 % річних (п.п. 1.2.1, 1.2.8 та 1.2.9 кредитного договору). 27 жовтня 2008 року, з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами ОСОБА_5 (далі поручитель) укладено договір поруки №235309. Відповідно до п. 1.1 договорів поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання боржником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 жовтня 2008 року. Згідно п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. 14 жовтня 2014 року позивач направив досудову вимогу, повідомивши відповідачів про необхідність погашення суми боргу, яку боржниками не повернуто. На підставі викладеного, звернувся до суду із вказаним позовом.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.01.2016 року позовну заяву задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №0 від 27 жовтня 2008 року в розмірі 259 490 грн. 53 коп., а також судовий збір в розмірі 1 776 грн. 89 коп., а всього 261 267 (двісті шістдесят одна тисяча двісті шістдесят сім) грн. 42 (сорок дві) коп.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.03.2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12.01.2016 року по цивільній справі № 363/5336/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства « Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.07.2018 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12.01.2016 року по цивільній справі № 363/5336/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства « Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено, заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 січня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову відповідь на відзив відповідачів та заяву про розгляд справи без його участі, в якій уточнену позовну заяву, якою збільшено позовні вимоги, підтримав та просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали письмовий відзив на уточнену позовну заяву, в якому уточнені позовні вимоги не визнали та заперечували щодо їх задоволення, вважають, що нараховані пеня за прострочення сплати по кредиту, пеня за прострочення сплати процентів та заборгованість по процентам не відповідають дійсності та є такими, що нараховані з порушенням чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого ОСОБА_2 одержав кредит у розмірі 440 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 26 % на рік, з терміном повернення кредиту до 27 жовтня 2015 року.

Позивач обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти ОСОБА_2. Останній зобов'язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 27 жовтня 2015 року включно.

27 жовтня 2008 року, з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 (далі поручитель) укладено договір поруки №235309.

Відповідно до п. 1.1 договорів поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання боржником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 жовтня 2008 року.

Згідно п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено.

14 жовтня 2014 року позивач направив досудову вимогу, повідомивши відповідачів про необхідність погашення суми боргу, яку боржниками не повернуто

Оскільки позичальник не виконував належним чином умови кредитного договору, виникла заборгованість, яка станом на 06 вересня 2018 року становить 524 858, 72 грн, з яких: 125 714 грн. - кредитна заборгованість; 283 131, 31 грн. - заборгованість по процентам; 39 872, 29 грн. - пеня за прострочення сплати по кредиту; 76 141, 12 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задля належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Постановою Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), зазначено про право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Суд не може погодитися із наданими позивачем розрахунками заборгованості та зазначає, що банк після спливу строку кредитування, тобто після 27.10.2015 року, позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий в строк до 27 жовтня 2015 включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 27 жовтня 2015 року відповідачі мали, зокрема, повертати позивачу кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами з 01 по 25 (включно) числа кожного місяця. Починаючи з 27 жовтня 2015 року, відповідачі мали обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.10.2008 року заборгованість в розмірі 524 858, 72 грн., з яких: 125 714 грн. - кредитна заборгованість, яка розрахована позивачем з 27.10.2008 року по 27.10.2015 рік; 283 131, 31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, яка розрахована позивачем з 31.10.2008 року по 06.09.2018 рік; 39 872, 29 грн. - пеня за прострочення сплати по кредиту, яка розрахована позивачем з 06.09.2017 року по 06.09.2018 рік та 76 141, 12 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, яка розрахована позивачем з 06.09.2017 року по 06.09.2018 рік.

Однак, суд не може погодитися із наданими позивачем розрахунками заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виходячі з власного розрахунку.

Заборгованість відповідачів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.10.2008 року становить 219 994, 99 грн. та складається із: 125 714 грн. - кредитна заборгованість, яка розрахована за період з 27.10.2008 року (дати укладання Договору про надання споживчого кредиту № 0) по 27.10.2015 рік (дату закінчення строку дії вказаного договору); 94 280, 99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, яка розрахована з 27.10.2008 року (дати укладання Договору про надання споживчого кредиту № 0) по 27.10.2015 рік (дату закінчення строку дії вказаного договору).

З огляду на викладене, суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти та пеню до повного погашення заборгованості за кредитом, а тому уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 099, 50 грн. з кожного, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3,4,5,10,12,13,17,18,263-268,352,354 ЦПК України, ст. ст. 526,599,610-612,625,629,631,1048,1050,1054 ЦК України, Постановою Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, який поживає за адресою: АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.10.2008 року у розмірі 219 994 (двісті дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири) гривні 99 копійок, яка складається із: 125 714 грн. - кредитна заборгованість, яка розрахована за період з 27.10.2008 року (дати укладання Договору про надання споживчого кредиту № 0) по 27.10.2015 рік (дату закінчення строку дії вказаного договору); 94 280, 99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, яка розрахована з 27.10.2008 року (дати укладання Договору про надання споживчого кредиту № 0) по 27.10.2015 рік (дату закінчення строку дії вказаного договору).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, який поживає за адресою: АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 099 (одну тисячу дев'яносто дев'ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 099 (одну тисячу дев'яносто дев'ять) гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, ).

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, який поживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Головуючий: М.Б.Баличева