Провадження № 4-с/161/4/19
У Х В А Л А

24 січня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Петрової В.О.,

представника ДВС Левчук І.О.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку скаргу ОСОБА_2 на рішення, дії заступника начальника Ковельського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області Васковця С.І. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.11.2018р. ВП №49916393,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2018 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії заступника начальника Ковельського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області Васковця С.І. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.11.2018р. ВП №49916393.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем при винесені постанови про про опис та арешт майна (коштів) боржника не було дотримано норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, у скарзі заявник зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови він дізналась 08.11.2018 під час візиту до власного магазину у м. Ковелі, а тому встановлений законом строк для подання даної скарги не пропущено.

Ухвалою суду від 22 грудня вказану скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, викладених в останній.

Державний виконавець Другого відділу ДВС м. Луцька в судовому засіданні скаргу вважає безпідставною, вказуючи про дотримання усіх вимог законодавства при винесені оскаржуваної постанови.

Державний виконавець Ковельського міськрайонного відділу ДВС у судове засідання не з`явився, натомість у клопотанні від 17.01.2019р. скаргу заперечив, мотивуючи тим, що державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій по виконавчому провадженні було дотримано вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», просив розглядати справу без участі державного виконавця.

Представник стягувача - ПАТ «Укрсоцбанку» у судове засідання не з`явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Згідно приписів ст.450 ЦПК України неявка стягувача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 18 означеного Закону).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, зокрема, якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу.

З долученої до матеріалів справи постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.11.2018р. у ВП №49916393 вбачається, що на виконанні Другого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду №161/2723/15-ц від 14.01.2016р. про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТЬ «Укрсоцбанк» 2 823 295,94грн. боргу та 1 218,00грн. судового збору.

За дорученням від 06.11.2018р. начальником Ковельського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області Васковцем С.І. 07.11.2018р. було проведено опис та арешт приміщень (павільйонів) №122 площею 26,6 кв.м. та №121 площею 28,6 кв.м. торгового комплексу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 та передано представнику ПАТ «Укрсоцбанк», як зберігачу. При проведенні опису та арешту майна були залучені поняті, що підтверджується їх підписами на постанові ДВС (а.с. 22-23).

Згідно ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відтак, у випадку порушення прав, свобод, інтересів осіб оскаржити рішення, діяння виконавця до суду відповідно до правил ЦПК України має право стягувач і боржник.

Скаржник просить визнати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.11.2018р. у ВП №49916393 неправомірною, посилаючись на те, що вона була винесене з порушенням норм законодавства.

Згідно ст. 12,13 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, суд дійшов висновку, що скаржником не надано суду доказів на підтвердження того, що при проведенні державним виконавцем виконавчих дій по опису та арешту майна боржника були порушені вимоги нормативно-правових актів, які регулюють процедуру опису та арешту майна, постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.11.2018р. у ВП №49916393 винесене з дотримання ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», а тому у задоволенні скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.11.2018р. ВП №49916393 неправомірною та її скасування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали

складено 25.01.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк