Справа № 531/134/18
Номер провадження 2/540/194/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла дана цивільна справа за позовом ОСОБА_1, який мотивований тим, що у 2003 році позивач на належній йому земельній ділянці площею 0,096 га, що за адресою: АДРЕСА_1 за власні кошти збудував житловий будинок, підвал, гараж, сарай, вбиральню, літній душ. У технічному паспорті, виготовленому у 2016 році зазначено, що вищевказані будівлі самочинно збудовані без отримання відповідного на те дозволу. Побудоване позивачем нерухоме майно повністю відповідає всім необхідним нормам. Так, на звернення позивача з заявою про реєстрацію об'єкта закінченого будівництва отримав відмову з роз'ясненням того, що по даному питанню слід звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. «А-2», підвал літ. «а», гараж літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», літній душ літ. «Д», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Сторони у судове засідання не з'явилися, натомість надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує в повному обсязі (а.с.93), представник відповідача проти позову не заперечує та при вирішенні питання покладається на розсуд суду (а.с.110,137).

Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що згідно рішення виконавчого комітету Карлівської міської ради №117 від 24.07.2001 р. було надано ОСОБА_1 - позивачу по справі дозвіл на проведення будівництва житлового будинку по типовому проекту, гаража, сараю, літньої кухні на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с.37).

Рішенням міського голови Карлівської міської ради Полтавської області Слєпцова В.А. від 23.01.2015 р. було вирішено затвердити ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для посвідчення права власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0960 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться в м. Карлівка, пров. Суворова,28 Полтавської області та передати йому у власність вищевказану земельну ділянку, дозволено оформити право власності на неї у відповідності до чинного законодавства (а.с.35).

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 51551759 від 12.01.2016 р. убачається, що земельна ділянка площею 0,096 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд зареєстрована за ОСОБА_1 - позивачем по справі (а.с.14).

За рішенням міського голови Карлівської міської ради Полтавської області Наконечного О.С. від 15.12.2015 р. уточнено адресу домоволодіння, що належить ОСОБА_1: АДРЕСА_1 (а.с.36).

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що АДРЕСА_1, виготовлений у грудні 2016 р., замовником якого вказаний ОСОБА_1, відповідно до якого відображені збудовані об'єкти нерухомості, а саме: житловий будинок, підвал, гараж, сарай, вбиральня, літній душ, колодязь питний, огорожа та є відмітка про те, що дані об'єкти не зареєстровані в Департаменті ДАБІ у Полтавській області як об'єкти закінченого будівництва (а.с.6-12).

За результатами проведення у 2017 році технічного обстеження вищевказаного індивідуального житлового будинку садибного типу та господарських будівель та було встановлено можливість надійної та безпечної його експлуатації (а.с.18-34).

Так, на звернення позивача до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Карлівської міської ради з проханням зареєструвати самочинне будівництво як об'єкти закінченого будівництва йому відмовлено та повідомлено, що дане нерухоме майно підлягає прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку (а.с.15,16).

Статтею 55 Конституції України встановлено право кожного на судовий захист своїх прав та обов'язків.

Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

У відповідності із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст.376 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

З аналізу частин третьої, четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Саме такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові ВС/КЦС від 11 липня 2018 року в справі № 1621/436/12.

Крім того, слід врахувати, що відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За таких обставин, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами побудований позивачем на земельній ділянці, що була йому передана для будівництва у встановленому законом порядку, відповідно до її цільового призначення, будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, та ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно -

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. «А-2», підвал літ. «а», гараж літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральню літ. «Г», літній душ літ. «Д», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець м. карлівка полтавської області, зареєстроване місце проживання: с. Марянівка Карлівського району Полтавської області, паспорт громадянина України серіяНОМЕР_3 виданий 18.03.1998 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - Карлівська міська рада Полтавської області, місцезнаходження: м. Карлівка, вул. Полтавський шлях, 54 Полтавської області, код ЄДРПОУ - 21046549.

Суддя С.М.Косик