Провадження № 4-с/537/2/2019
Справа № 537/3854/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2019 року Крюківський районний суд м Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Крюківського районного суду м Кременчука зі скаргою на дії приватного виконавця ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог скаржник пояснив, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 57276001 з примусового виконання виконавчого листа № 537/3854/17, виданого 19.09.2018 р. Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості у сумі 7826,00 грн.

21.09.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_5 за заявою стягувача ОСОБА_4 виконавчий лист №537/3854/17 виданий 19.09.2018року прийнято до примусового виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57276001.

21 вересня 2018року приватним виконавцем ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 а саме на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 9108.60грн.

Вважає постанову від 21.09.2018року про арешт майна боржника та про звернення стягнення на майно боржника протиправними, та такими, що підлягають скасуванню. Прохала суд задовольнити скаргу.

В судове засідання ОСОБА_2 не з*явилась, направила клопотання про розгляд скарги без її участі, скаргу підтримує в повному обсязі, прохає суд її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні зі скаргою не погодився,посилався у виступі на відзив на скаргу, прохав суд відмовити в задоволенні скарги.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши та проаналізувавши надані суду письмові докази, дійшов висновку, що скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця ОСОБА_5 перебуває виконавче провадження № 57276001 з примусового виконання виконавчого листа № 537/3854/17, виданого 19.09.2018 р. Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості у сумі 7826,00 грн.

21.09.2018 р. надійшла заява від стягувача ОСОБА_4 про примусове виконання рішення разом з оригіналом виконавчого документа.

21.09.2018 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії якої направлено сторонам виконавчого провадження 21.09.2018 р. за вих. № 2421.

У відповідності до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов, що винесені приватним виконавцем направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно повідомлення Укрпошти вищевказані постанови отримані боржником 28.09.2018 р. особисто.

У звязку з тим, що до 02.10.2018 р. боржником не вчинено жодних дій спрямованих на повне або фактичне виконання судового рішення виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання до ПрАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин». З 05.11.2018 р. розпочато примусове стягнення грошових коштів з заробітної плати боржника. Крім того 08.11.2018 р. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання до Управління з координації та контролю за виплатою пенсії ГУ ПФУ у Полтавській області для проведення примусового стягнення коштів з пенсії боржника.

Згідно статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Необхідність винесення постанови про звернення стягнення на майно боржника чітко передбачена нормами статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»,арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч.4ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»,підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостійстатті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1ст.4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно дост.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст.316,317 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК Українивизначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»,особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як встановлено судом, арешт на майно позивача у межах суми звернення стягнення не порушує його право власності, оскільки він не позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Щодо посилання скаржника на відсутність такого процесуального документа у Автоматизованій системі виконавчого провадження слід зауважити, що автоматизована система виконавчого провадження - компютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відсутність документу у Автоматизованій системі виконавчого провадження не може бути підставою для його скасування, оскільки він прийнятий у відповідності до вимог чинного законодавства, а Автоматизована система виконавчого провадження є лише програмним забезпеченням, у роботі якого в свою чергу можуть відбуватись збої. Крім того, відсутність тієї чи іншої постанови у Автоматизованій системі виконавчого провадження є лише технічним не доопрацюванням самої компютерної програми.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 6 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Судове рішення є обов'язковим до виконання і виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, в тому числі шляхом арешту майна (коштів) боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Таким чином Закон України «Про виконавче провадження» ніяким чином не обмежує право виконавця у накладенні арешту на майно, тобто предметом арешту можуть бути як індивідуально визначені речі так і все майно боржника.

А отже і посилання скаржника на відсутність визначення конкретного майна, на яке поширюється арешт є необґрунтованим.

Слід наголосити, що постанова про накладення арешту на майно боржника ВП 57276001 від 21.09.2018 р. відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки містить обовязкові реквізити постанови, має підпис виконавця та скріплена печаткою.

Згідно статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобовязання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші субєкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобовязані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.

Банки у разі відкриття рахунку на імя фізичної особи, внесеної до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, або закриття рахунку такою особою зобовязані у день відкриття або закриття рахунку повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобовязаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та (або) на кошти на рахунках боржника в банках у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» слід дійти висновку, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним чи приватним виконавцем особа-боржник вже є формально обмеженою у своєму праві розпорядження майном, оскільки будь-який державний орган, орган місцевого самоврядування зобовязаний проводити перевірку Єдиного реєстру боржників щодо особи, яка звертається за проведенням відчуження певного майна та у разі виявлення у даному реєстрі невідкладно повідомляти виконавця, який веде виконавче провадження, про факти звернення такого громадянина.

А отже, законодавець приймаючи дану норму вважав обмеження боржника у праві розпорядження своїм майном співмірним з обсягом вимог за будь-яким судовим рішенням. Постанова виконавця про накладення арешту на майно боржника є аналогічним забезпеченням виконання судового рішення та запобігання відчуженню боржниками майна і виходячи з норми статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» може вважатися співмірним засобом забезпечення реального виконання судового рішення з обсягом вимог за виконавчим документом. Крім того, у постанові про накладення арешту на майно боржника від 21.09.2018 р. чітко визначено суму звернення стягнення, в межах якої і накладається арешт на майно боржника. Накладення арешту на майно боржника ніяким чином не обмежує право власника на вільне володіння та користуванням своїм майном. Обмежується лише право на розпорядження, а точніше право на відчуження майна лише на період наявності невиконаного судового рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення сфера регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «ОСОБА_5 проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні п. 1 ст. 1 Протоколу № 1).

Фактичне повне виконання судового рішення є запорукою ефективності правосуддя в державі. Це відображено у багатьох рішеннях Європейського суду з прав людини, що є частиною національного законодавства.

Намагання скаржника скасувати постанови виконавця на цих підставах та зняти арешт з належного йому майна є не інакше як намагання ухилитись від виконання законного рішення, що прийняте іменем України.

Керуючись ст.ст.12,81,130,141,353,354,447,448,450, 451 ЦПК України , Закону України «Про виконавче провадження» -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Суддя: О.В. Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 січня 2019р.