ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м.Херсон

Номер справи: 664/3240/15-ц

Номер провадження: 22-ц/819/1859/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 10 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , державного нотаріуса Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко Алли Василівни, приватного нотаріуса Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області Левківського Ігоря Петровича, третя особа без самостійних вимог - Олешківська державна нотаріальна контора, про визнання довіреності та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивачка звернулась до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з 17.09.1982 року вона була власником домоволодіння АДРЕСА_1 . У зв`язку з життєвими обставинами вказане домоволодіння вона подарувала своїй матері - ОСОБА_6 шляхом укладення договору дарування від 11.12.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Бережною Л.І. Вказала, що з 2005 року ОСОБА_6 хворіла і не встигла нотаріально переоформити на неї право власності на вказане майно.

Позивачка зазначила, що в період з 2005 року по 2009 рік проживала в м.Херсоні у помешканні свого чоловіка, проте коли у матері стався інсульт, доглядала за нею, сплачувала всі її рахунки, підтримувала технічний стан будинку АДРЕСА_1 , в якому з матір`ю впродовж цих чотирьох років також проживала ОСОБА_3 . При цьому остання зловживала алкогольними напоями та сильнодіючими лікарськими засобами, не працювала та знаходилася на утриманні матері.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло зазначене домоволодіння. У зв`язку з чим, вона разом з відповідачкою звернулися до Цюрупинської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявами про прийняття спадщини.

При цьому, тільки 04.09.2015 року з повідомлення державного нотаріуса Кіріченко А.В. їй стало відомо, що за життя ОСОБА_6 склала заповіт на ім`я ОСОБА_3 , яким заповіла останній все своє майно.

Позивачка вважає, що державний нотаріус Кіріченко А.В. протиправно видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 02.09.2015 року та грубо порушила вимоги ст.69 Закону України «Про нотаріат», пп.5.5,5.6,5.7 п.5 глави10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не з`ясувала наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, не внесла до кола спадкоємців неповнолітніх на час відкриття спадщини онуків спадкодавця (дітей позивача): ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 1994 року народження.

При цьому вказала, що відповідач ОСОБА_3 , ведучи антисоціальний спосіб життя, потрапивши під психологічний, фізичний та фінансовий тиск зі сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , 28 липня 2015 року видала на ім`я останніх довіреність про право розпорядження на власний розсуд домоволодінням АДРЕСА_1 . Проте, ОСОБА_2 вважає, що на момент видачі довіреності, відповідачка не мала жодних майнових прав на вказане домоволодіння, оскільки свідоцтво про право на спадщину видано лише 02.09.2015 року та право власності на домоволодіння зареєстроване цього ж дня. Таким чином, приватний нотаріус Левківський І.П. не мав права посвідчувати довіреність від 28.07.2015 року, що вказує на недійсність вказаного правочину згідно приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України.

На підставі викладеного, позивачка просила:

- визнати недійсною довіреність від 28 липня 2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Херсонської області Левківським Ігорем Петровичем, на підставі якої ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпоряджатися (в тому числі продати, обміняти) за ціну та на умовах за їх розсудом належне довірителю домоволодінням АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправними всі дії, вчинені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі довіреності від 28 липня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Левківським Ігорем Петровичем;

- визнати протиправними дії, вчинені державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко Аллою Василівною, щодо складання на ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2015 року;

- скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.09.2015 року;

- зобов`язати державного нотаріуса Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко Аллу Василівну скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за заповітом в спадковому реєстрі та державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на домоволодінням АДРЕСА_1 за попереднім спадкоємцем ОСОБА_3 ;

- стягнути солідарно з відповідачів на користь її користь судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду.

21.06.2016 року позивачка подала до суду заяву про зміну (уточнення) підстав заявленого позову, зазначивши, що коли мати потребувала постійного догляду, вона переїхала до неї і постійно за нею доглядала, а відповідачка, в свою чергу, зловживаючи алкогольними напоями, з матір`ю постійно не проживала.

Вказала, що 04.08.2009 року вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_6 . Другим спадкоємцем була її сестра - ОСОБА_3. , яка через вживання алкогольних напоїв та неадекватну поведінку зволікала із прийняттям спадщини. Таким чином, вважаючи, що оформити спадщину можливо тільки разом з сестрою, залишилася проживати після смерті матері у її житловому будинку та відклала оформлення своїх спадкових прав на цей будинок.

19 серпня 2015 року вона дізналася, що ОСОБА_3 видала 28.07.2015 року довіреність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на оформлення прав на спадщину за заповітом, а також на продаж і обмін домоволодіння. Окрім того, вона дізналася про існування заповіту ОСОБА_6 , яким остання заповіла все належне майно відповідачці. Таким чином, ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_4 на підставі вказаної довіреності незаконно оформив право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 через державного нотаріуса Кіріченко А.В.

При цьому, позивачка вказала, що на момент видачі довіреності відповідачка не мала права власності на житловий будинок, тому згідно ч.1 ст.238 ЦК України приватний нотаріус не мав права посвідчувати довіреність. Окрім того, ОСОБА_4 , отримавши довіреність, діяв в інтересах свого малолітнього сина як законний його представник, а отже - в своїх власних інтересах.

Разом з тим, ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини лише 28.08.2015 року, в той час як спадкодавець ОСОБА_6 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відповідачка без поважних причин пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини і відповідно до вимог закону вважається, такою, що не прийняла спадщину за заповітом. Отже, приватний нотаріус Левківський І.П. не мав права посвідчувати довіреність від 28.07.2015 року із вказаних підстав.

Окрім того, станом на 19.08.2015 року, позивачка знайомилася з оспорюваною довіреністю і в ній не було дописок, а саме «та Цюрупинській» державній нотаріальній конторі, тому на момент звернення до Цюрупинської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових справ ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не мав повноважень на представництво інтересів останньої у вказаній установі.

Із урахування уточнень позивачка просила:

- визнати ОСОБА_3 такою, що не прийняла спадщину за заповітом ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , через пропуск строку прийняття спадщини;

- визнати недійсною та скасувати довіреність від 28 липня 2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Херсонської області Левківським Ігорем Петровичем, на підставі якої ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на вчинення правочинів щодо майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.09.2015 року щодо майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ОСОБА_3 державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко А.В.;

- судові витрати покласти на відповідачів.

10 грудня 2018 року в судовому засіданні позивач та її представник - Беспрозваний Д. О. підтримали заяву про уточнення позовних вимог та просили решту позовних вимог залишити без розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2018 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними всіх дій, вчинених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі довіреності від 28 липня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Левківським Ігорем Петровичем; визнання протиправними дій, вчинених державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко Аллою Василівною щодо складання на ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер НОМЕР_1 , р№508 від 02.09.2015 року; зобов`язання державного нотаріуса Цюрупинської міської Державної нотаріальної контори Кіріченко Аллу Василівну скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за заповітом в спадковому реєстрі та державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на домоволодінням АДРЕСА_1 за попереднім спадкоємцем ОСОБА_3 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , державного нотаріуса Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко Алли Василівни, приватного нотаріуса Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області Левківського Ігоря Петровича, третя особа без самостійних вимог - Олешківська державна нотаріальна контора про визнання довіреності та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав, просить її залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначив, що на момент смерті спадкодавця, ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в будинку матері, а тому згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Жодних доказів протиправності дій державного нотаріуса Кіріченко Н.В. або інших державних органів або посадових осіб щодо оформлення права на спадщину ОСОБА_3 після смерті її матері - позивачем не надано.

У ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 та адвокат Беспрозваний Д.О., який дії в її інтересах, підтримали апеляційну скаргу, заявили клопотання про призначення технічної експертизи з метою з`ясування часу виготовлення заяви відповідачки, датованої 28.08.2009 року, оскільки вважають, що фактично ця заява оформлена у 2015 році, що на думку сторони позивача впливає на вирішення спору. Просять визнати обов`язковою явку відповідачки до суду апеляційної інстанції з метою з`ясування її вільного волевиявлення щодо прийняття спадщини та розпорядження спадковим майном.

Адвокат Паламарчук В.В. апеляційну скаргу не визнав, просить залишити її без задоволення. З приводу заявленого клопотання про призначення технічної експертизи заперечує, пояснив, що оригінал заяви вилучений за ухвалою слідчого судді для залучення до матеріалів кримінального провадження. Згідно методики по строках виготовлення документів, проведення експертизи неможливо. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка постійно проживала зі спадкодавцем на момент смерті останньої та прийняла спадщину. Отже, відповідачка вважається такою, що прийняла спадщину і без подачі заяви про прийняття протягом шести місяців після відкриття спадщини. Просить відмовити у проведенні технічної експертизи, оскільки з`ясування поставлених питань не впливає на вирішення спору щодо законності свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом.

Адвокат пояснив, за життя ОСОБА_6 між нею і позивачкою склались неприязні стосунки, ОСОБА_6 та відповідачка неодноразово звертались до правоохоронних органів з приводу домашнього насильства, вчиненого ОСОБА_2 , тому не дивно, що ОСОБА_6 заповіла свій будинок відповідачці. Адвокат просить взяти до уваги, що ОСОБА_3 прийняла спадщину, яка їй належить з моменту відкриття спадщини та надано доручення на оформлення документів на спадщину з правом розпорядження майном.

Заявлене клопотання позивачки про призначення технічної експертизи відхилено, як заявлене з порушенням цивільно-процесуального законодавства в зв`язку з відсутністю передбачених законом умов призначення експертизи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст.69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.

Відповідно пп. 5.1., 5.5., 5.6. п.5 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом..

Згідно ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відповідності до положень ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 204 ЦК України закріплено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції правильно встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_16 та ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 114, 94).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.06.1994 року позивачка змінила прізвище на «ОСОБА_2» (т. 2 а.с. 115).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 10.06.2015 року з 03.06.2011 року прізвище відповідачки - « ОСОБА_3 » (т. 2 а.с. 115).

Відповідно до договору дарування від 11.12.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1986, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_6 жилий будинок з господарчими та побутовими спорудами в АДРЕСА_1 на земельній ділянці 508 кв.м. (т. 2 а.с. 98-99).

Згідно заповіту від 08.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Басовою А.Д та зареєстрованого в реєстрі № 978, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і все те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 96).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 03.11.2009 року ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 74).

З матеріалів спадкової справи № 429/2009, заведеної Цюрупинською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , вбачається, що 04.08.2009 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 71).

28.08.2009 року із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_6 до Цюрупинської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 78).

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 з 12.05.1987 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 93 та зв. а.с. 93).

Відповідно до довіреності від 28 липня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонської області Левківським Ігорем Петровичем та зареєстрованої в реєстрі за № 564, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 та/або ОСОБА_4 представляти її інтереси та вести від її імені справи в усіх державних, громадським, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої незалежності, в тому числі в державних адміністраціях, органах місцевого самоврядування, земле упорядкованих організаціях та установах, управлінні земельних ресурсів, центрах державного земельного кадастру, управліннях Держземагенствах, територіальних органах земельних ресурсів Державного агентства земельних ресурсів України, органах прокуратури, внутрішніх справ, юстиції, в тому числі в Іванівській та Цюрупинській державній нотаріальній конторі та Реєстраційній службі, державної реєстрації, технічної інвентаризації, податкових, митних органах, банківських установах, страхових ОСОБА_2, житлово-експлуатаційних, зв`язку, газо-електро-постачальних організаціях, архітектурно-будівельних установах та інших, при вирішені будь-яких питань, що стосуватимуться ведення справи по оформленню її спадкових прав на майно, що залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , яка постійно і на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 і продаж та/або обміну на умовах за його розсудом, належного їй житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 28.07.2018 року, без права повного або часткового передоручення. В довіреності зроблено відмітку: дописаному «та в Цюрупинській» вірити, що засвідчено підписом ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Левківського І.П. (т. 2 а.с. 88).

02.09.2015 року ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_3 згідно виданої нею довіреності від 28.07.2015 року, звернувся до Цюрупинської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно (т. 2 а.с. 109).

02.09.2015 року державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко А.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 508, згідно якого спадкоємцем, зазначеного в заповіті від 08.04.2004 року майна ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , належному спадкодавцю на підставі договору дарування від 11.12.1995 року (т. 2 а.с. 110).

З огляду на викладене, згідно матеріалів спадкової справи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулись ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що також підтвердила позивачка в первісно поданій нею позовній заяві. В подальшому в уточненому позові позивачка змінила позицію по справі та посилалась на те, що відповідачка в 2009 році заяву про прийняття спадщини не подавала.

При цьому, сторонами не заперечується, що на момент смерті зі спадкодавцем постійно проживала відповідачка ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про дійсність свідоцтва про спадщину за заповітом судова колегія приймає до уваги вище викладене, в тому числі те, що згідно ст. 1223 ЦК України право спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповіт, складений на ім`я відповідачки, не оспорений і не визнаний недійсним. Відповідачка постійно проживала зі спадкодавцем на момент смерті, а отже прийняла спадщину відповідно до вимог закону. Таким чином, колегія суддів не вбачає обставин передбачених ст. 1301 ЦК України, які могли бути підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним. При цьому, заповіт не оспорений і не визнаний недійсним.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам, що є в матеріалах справи та дійшов правильного висновку щодо прийняття відповідачкою спадкового майна на законних підставах.

В частині позовних вимог про недійсність довіреності, судова колегія бере до уваги, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Довіреність на оформлення спадкових прав та розпорядження належним відповідачці майном, прав позивача не порушує, стосується розпорядження належних відповідачці прав прийнятого у спадщину майна (з моменту відкриття спадщини), незалежно від часу оформлення спадщини. Дієздатність відповідачки не обмежена.

При зверненні ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_3 , із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, державним нотаріусом Кіріченко А.В. було перевірено дійсність довіреності, що підтверджується Скороченим витягом з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) № 29577757 від 02.09.2015 року (т. 2 а.с. 90).

За таких обставин, доводи про існування підстав для визнання виданої відповідачкою довіреності та свідоцтва про право на спадщину недійсними, - не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, заявлених у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент видачі довіреності, відповідачка не мала жодних майнових прав на вказане домоволодіння, оскільки свідоцтво про право на спадщину видано лише 02.09.2015 року, - безпідставні, оскільки зазначеною довіреністю ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не лише розпоряджатися належним їй житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а й наділила останніх правом вирішення будь-яких питань, що стосуватимуться ведення справи по оформленню її спадкових прав на майно, що залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Посилання скаржника на те, що згідно змісту листів Міністерства юстиції України вбачається пропуск відповідачкою строку для прийняття спадщини, - суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки Міністерством юстиції України вказана обставина не встановлювалась та зміст вказаних листів, а також матеріали спадкової справи не дають підстав суду встановити невідповідність дій державного нотаріуса вимогам закону при оформлені спадкових прав ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання на безпідставне відхилення клопотання про призначення технічної експертизи по справі, - судова колегія не приймає до уваги, оскільки клопотання стосується експертного дослідження щодо визначення часу виготовлення заяви відповідачки від 28.08.2009 року до нотаріуса про прийняття спадщини, при цьому сторони не заперечують, що відповідачка на день відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Отже, незалежно від вчинення або невчинення дій щодо подачі заяви нотаріусу ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину і проведення експертного дослідження заявленого у клопотанні не містить умов призначення експертизи судом, передбачених ст. 103 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини щодо дійсності, ніким не оспореного заповіту на ім`я відповідачки, та прийняття нею спадщини, - судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про недійсність свідоцтва про спадщину за заповітом, а також з висновками про відмову у задоволенні вимог щодо недійсності довіреності, виданої відповідачкою на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено її невідповідність закону щодо змісту та порядку оформлення.

Доводи про те, що відповідачка зловживала алкогольними напоями та внаслідок цього надала довіреність під тиском, - нічим не підтверджені.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону, а тому підстав для його зміни або скасування немає.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 27 грудня 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова