У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридня О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу № 221/1130/17 за позовом заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави у особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди спричиненої злочином,-

встановив:
31.07.2019 року з Верховного суду до Волноваського районного суду Донецької області надійшла цивільна справа №221/1130/17 за позовом заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави у особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди спричиненої злочином, після розгляду в касаційній інстанції.

Постановою Верховного суду від 26.06.2019 року рішення Волноваського районного суду Донецької області від 30 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року справу прийнято до провадження суддею Моховим Є.І.

Позовна заява мотивована тим, що 29.11.2014 року в смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області загинув військослужбовець ОСОБА_5 . Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 01.07.2016 року винним у вбивстві ОСОБА_5 визнано ОСОБА_1 , якого засуджено за вчинення злочинів передбачених п.7 ч.2 ст.115, ч.3 ст.406 КК України. На підставі ч.1 ст.16 Закону України »Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей «Київським обласним військовим комісаріатом родичам загиблого виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 609 000 грн. Посилаючись на п.7 Положення про матеріальну відповідальність військослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року прокурор вважав, що шкода завдана ОСОБА_1 та відшкодована державою, є шкодою, яку військослужбовець зобов`язаний відшкодувати у порядку передбаченому вказаним положенням. У порядку регресу на підставі ст.1191 ЦК України прокурор просив стягнути на користь Міністерства оборони України з відповідача ОСОБА_1 указану суму, як з винної особи, в рахунок відшкодування майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи позов пред`явлений військовим прокурором до фізичної особи - військовослужбовця про стягнення майнової шкоди, яка спричинена вчиненням злочину. Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.
Відповідно до вимог ст. 19 ч. 1 п. 2 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до вимог ст. 19 ч. 1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
У своїй постанові від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10.04.2018 року у справі №533/934/15-ц, від 20.06.2018 року у справі № 815/5027/15, від 03.10.2018 року у справі № 755/2258/17, та вказала, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Аналогічна позиція також висловлена Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 12.12.2018 року у справі № 734/3102/16-ц.
Так Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі підлягає до закриття, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255 ч. 1 п. 1, 259, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:
Закрити провадження у справі за позовними вимогами заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави у особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди спричиненої злочином,- оскільки вони підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Є.І.Мохов