ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 523/4926/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

представник відповідача -ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року ускладі судді Аліної С.С.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила стягнути з відповідача :

- аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання в розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до закінчення навчання або досягнення нею 23 років;

- додаткові витрати у вигляді 1/2 частини вартості навчання дитини в розмірі по 7 880 грн., щорічно, з 01 вересня 2014 року до закінчення навчання.

Зазначала, що з відповідачем вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24 січня 2002 року. У шлюбі народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є студенткою коледжу.

Посилаючись на те, що відповідач, маючи можливість, не надає матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, просила задовольнити її вимоги на підставі ст.ст. 185,199 СК України (а.с.5-6).

В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.24).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с.23).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 04 квітня 2017 року до досягнення нею 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину додаткових витрат на навчання в розмірі 15 760 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі 2 000 грн. мотивовано тим, що відповідно до ст.199 СК України повнолітня донька сторін є студенткою 3 курсу денного відділення контрактної форми навчання Юридичного коледжу Національного університету «Одеська юридична академія», вартість навчання в якому складає в розмірі 15 760 грн. щорічно, що підтверджено довідкою коледжу та індивідуальним договором про підготовку фахівця від 12 серпня 2014 року

Рішення суду в частині стягнення додаткових витрат обґрунтовано наявністю відповідних квитанцій про оплату навчання та положеннями ст.185 СК України (а.с.28).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення (а.с.98).

В апеляційній скарзіОСОБА_2 просить заочне рішення суду скасувати та постановити нове рішення про стягнення з нього аліментів на навчання повнолітньої доньки в розмірі 1000 грн., щомісячно, до ІНФОРМАЦІЯ_7 року, при умові продовження нею навчання, оскільки саме в такому розмірі він може сплачувати аліменти.

В іншій частині позовних вимог просив відмовити, посилаючись на помилковість застосування судом норм ст.185 СК України (а.с.111-113).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, щоОСОБА_2 не надав суду доказів про те, що він отримує мінімальну заробітну плату, знаходиться на обліку в центрі занятості (а.с.137-140,142).

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст.199 СК України відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_4, яка продовжує навчання, в розмірі 2 000грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення нею 23 років.

Крім того, відповідно до вимог ст.185 СК України, відповідач має сплатити позивачці 1/2 частину додаткових витрат в розмірі 15 760 грн., які були сплачені позивачем за навчання доньки в загальному розмірі 31520грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

За змістом ст.ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 1998 року, який розірвано 24 січня 2002 року (а.с.10).

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно довідки Юридичного коледжу Національного університету «Одеська юридична академія» №3005-17 від 16 березня 2017 року, ОСОБА_4 є студенткою 3 курсу денного відділення контрактної форми навчання Юридичного коледжу Національного університету «Одеська юридична академія» (а.с.8).

Згідно індивідуального договору №ЮКд51-14-0062-86 про підготовку фахівця від 12 серпня 2014 року, вартість навчання ОСОБА_4 в Юридичному коледжі Національного університету «Одеська юридична академія» складає в розмірі 15760 грн., щорічно (а.с.12).

Відповідно до письмових квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивачка ОСОБА_1 оплатила вартість навчання у розмірі 31520 грн. (а.с.9).

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Так, за ч.1 ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, судом першої інстанції належно не враховано положення ст.199 СК України відповідно до яких обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей не є безумовним, на відміну від утримання неповнолітніх, та виникає лише в тому випадку, якщо у платника аліментів є така можливість.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Таким чином, встановивши необхідність у матеріальній допомозі, зумовленій платним навчанням, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу дочці, яка продовжує навчатися.

Утім при визначенні розміру аліментів, суд не в повній мірі взяв до уваги рівність обох батьків щодо надання такого утримання.

Так, ОСОБА_2 знаходиться у іншому шлюбі, який зареєстрований 11 серпня 2002 року, сплачує аліменти у розмірі 2000 грн. на двох дітей: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісяця, на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 липня 2016 року( а.с.51-57 ).

В суді апеляційної інстанції представник відповідача визнав, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1 100 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, взявши до уваги матеріальний стан платника аліментів та стягувача аліментів, враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням, а мати дитини не в змозі самостійно її утримувати, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини, необхідність максимального приближення рівності несення обов'язку щодо утримання дитини на обох батьків, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання підлягають частковому задоволенню, а тому необхідно стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, оскільки позивач, в порушення вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України не надала доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

Доводи ОСОБА_1про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. є необґрунтованими, оскільки згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанції позивач не надала належних, допустимих та достовірних доказів про доходи відповідача, що він працює моряком, має нерухоме або рухоме майно, тобто не довела про спроможність та можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн.

Посилання позивачки про те, що відповідач перетинав кордон України, не є належним доказом того, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн.

Так, згідно довідки прикордонної служби відповідач дійсно перетинав кордон у 2017 році, проте позивачем не надано доказів про розмір його доходів за кордоном.

Із наданої ОСОБА_1 в апеляційному суді відповіді Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області від 14 грудня 2018 року також не вбачається розмір його доходів.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зменшенню до 1100 грн.

Вказана сума є достатньою для потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище.

Стосовно позовних вимог про стягнення додаткових витрат на підставі ст.185 СК України, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

В ст. 6 СК України законодавець визначив, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Донька сторін досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання передбачено ст. 199 СК України

Тобто, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, які регулюються главою 15 СК України, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу).

Крім того, в ст. 201 СК України законодавець закріпив застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

Так, до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання віднесено застосування лише норм ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Таким чином, норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.

З огляду на наведене, аналізуючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, правові норми, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на підставі ст. 185 СК України в розмірі 15 760 грн.

Колегія суддів вважає, що в цій частині вимог слід відмовити, оскільки відсутні правові підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 15 760 грн. на дитину за правилами ст. 185 СК України.

Апеляційний суд звертає увагу сторін, що згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них за умови надання суду належних, допустимих та достовірних доказів.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН - НОМЕР_1, який зареєстрований: 68600,АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН- НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. у зв'язку з її навчанням, щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 04 квітня 2017 року до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

У позові ОСОБА_1до ОСОБА_2 в частині стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, ІПН - НОМЕР_1, який зареєстрований: 68600,АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640 (шестисот сорок) грн. на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я.Колесніков