ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2-5435/2010
Провадження № 22-ц/4820/2164/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_1 , його представника адвоката Гопки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2018 року (суддя Чевилюк З.А.) про задоволення заяви публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2018 року задоволено заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Видано дублікат втраченого виконавчого листа по справі №2-5435/2010 від 26.10.2010 року по справі за позовом ПАТ КБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-5435/2010 від 26.10.2010 року по справі за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за рішенням суду.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати, відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання.

Вважає, що судом не в повній мірі досліджені наявні докази та не надано їм відповідної оцінки, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд, поновляючи строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не звернув уваги на те, що у відповіді Першого відділу ДВС м. Хмельницький не зазначено відомості про направлення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та вихідного номеру і дату направлення. Заявник не надав доказів того, що на його адресу направлялась постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та не надав доказів, що заявник в період з 03.11.2017 року не отримував рекомендованим листом постанову про повернення виконавчого листа стягувачу з додатком оригіналом виконавчого листа.

На думку апелянта, окремо суду слід було дослідити, чи дійсно виносилась постанова, на яку у відповіді на звернення представника АБ «УКРГАЗБАНК» відділ ДВС надавав відповідь з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (попередньої редакції).

При задоволенні заяви Банку суд керувався ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», однак, вказана норма права в редакції від 31 серпня 2018 року, яка була чинна на час винесення ухвали Хмельницьким міськрайонним судом, не стосується прав на подачу заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

У відзиві на апеляційну скаргу Перший відділ ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Зазначає, що боржником рішення суду не виконано, а відсутність виконавчого листа позбавляє стягувача законного права повторно звернутись до державної виконавчої служби з метою стягнення з боржника заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 26.10.2010 винесено рішення, яким позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором (а. с. 70-71), на підставі чого було видано виконавчі листи (а. с. 100-104).

У жовтні 2018 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулось до місцевого суду із завою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання (а. с. 95-104). Заява мотивована тим, що виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за рішенням суду та виконавчий лист про стягнення судових витрат були отримані у Хмельницькому міськрайонному суді та пред`явлені до виконання до Першого відділу ДВС м. Хмельницький. 03.01.2017 року була винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», яка направлена на адресу Банку разом з виконавчими листами, проте, дані виконавчі листи до Банку не надходили. Отже, оригінали виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 були втрачені.

Як вбачається з відповіді Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції оригінали виконавчих листів втрачено при листуванні.

Задовольняючи заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд виходив з того, що відсутність виконавчого листа, позбавляє стягувача законного права повторно звернутись до державної виконавчої служби з метою стягнення з боржника заборгованості.

Суд врахував, що Банком втрачено значний проміжок часу для звернення до відділу ДВС, втрата виконавчого листа відбулася поза волею стягувача, строк для пред`явлення виконавчого документа пропущений, тому визнав поважними причини пропуску строку подачі виконавчого листа.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку. Такими причинами можуть бути: тяжка хвороба, безпорадний стан, тривале відрядження, та інші обставини, які свідчать про наявність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені законом строки.

Тобто, поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, не залежних від волі зацікавленої особи та об`єктивно перешкоджали їй у вчиненні відповідних дій.

За положеннями ч. ч. 5, 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може видати дублікат виконавчого листа, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України діючої редакції визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 7 лютого 2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року); відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року); було б незрозуміло, якби стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Шмалько проти України» рішення від 20 липня 2004 року), а також існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде їй сплачено.

Посилання апелянта, що суд, поновляючи строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не звернув уваги на те, що у відповіді Першого відділу ДВС м. Хмельницький не зазначено відомості про направлення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та вихідного номеру і дату направлення, а також що заявник не надав доказів того, що на його адресу направлялась постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та не надав доказів того, що заявник в період з 03.11.2017 року не отримував рекомендованим листом постанову про повернення виконавчого листа стягувачу з додатком оригіналом виконавчого листа, є безпідставним та не є підставою для відмови у задоволенні заяви ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Стягувач надав докази про втрату виконавчого листа, відсутність його у нього та у відділі виконавчої служби. Боржник не надав доказів на спростування зазначеного. Доказів, що виконавча служба відмовила йому у видачі інформації про хід виконання рішення, боржник не надав.

Твердження ОСОБА_1 , що окремо суду слід було дослідити, чи дійсно виносилась постанова, на яку посилався у відповіді на звернення представника АБ «УКРГАЗБАНК» відділ ДВС з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», не може бути підставою для скасування рішення суду. У відповіді відділ ДВС зазначив, що виконавчий лист у відділі відсутній.

Доводи апеляції, що при задоволенні заяви Банку суд керувався ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», однак, вказана норма права в редакції від 31 серпня 2018 року, яка була чинна на час винесення ухвали Хмельницьким міськрайонним судом, не стосується прав на подачу заяви про видачу дубліката виконавчого листа, апеляційний суд до уваги не бере. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк