Справа № 462/2556/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнати дії такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, зобов»язання прийняття на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

Позивач 09.06.2017р. звернувся до суду із позовом до відповідача, в подальшому уточнивши позовні вимоги, в якому просить визнати дії відповідача такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, зобовязати назвати дійсну причину відмови прийняття на роботу, зобов"язати прийняти його на роботу та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 60000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно направлення Львівського міського центру зайнятості №30084005 від 03.05.2017р., він 10.05.2017р. звернувся з питанням про прийняття на роботу до ЛМКП «Львівтеплоенерго», при чому предявив направлення ЛМЦЗ, трудову книжку, резюме, диплом, паспорт та інші документи за вимогою відповідача. 10.05.2017р. начальником відділу кадрів йому було запропоновано приступити до роботи 15.05.2017р. та показати свої навики та можливості, довести свою кваліфікацію інженера. До корінця направлення ЛМЦЗ внесено запис: «рішення відстрочено до 18.05.2017р.», при чому не вказано причин відстрочення рішення в прийомі його на роботу.15.05.2017р. йому було безпідставно та необгрунтовано відмовлено у прийнятті на роботу, чим порушено ст. 22 КЗпП України та до корінця направлення ЛМЦЗ внесено запис: «відмовлено у прийнятті на роботу», з проханням направляти інших осіб до відповідача. Зазначив, що вказаним рішенням порушено його права, а також заподіяно йому моральну шкоду, що полягає у фізичному болі і стражданнях, які він зазнав у зв»язку з втратою здоров»я, у душевних стражданнях, що виявились в постійному болі в серці, необхідності звернення до лікарів, нестачі коштів на лікування, хронічному нервовому стресі, внаслідок якого у нього розвинувся цукровий діабет та погіршився зір. Ствердив, що все це зумовлене протиправними діями відповідача, чому він був змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, та додатково пояснив, що 10.05.2017р. він звернувся до відповідача з направленням з Львівського міського центру зайнятості про прийняття його на роботу на посаду інженера 1 категорії електроцеху ЛМКП "Львівтеплоенерго" за адресою: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, з оптимальними умовами праці, предявивши начальнику кадрів направлення ЛМЦЗ, трудову книжку, резюме, диплом, паспорт, медичну картку та допуск до роботи в електричних установках до 1000В. Начальник відділу кадрів запропонував йому приступити до роботи 15.05.2017р. та показати свої навики та можливості. 15.05.2017р. він прийшов на роботу, однак начальник відділу кадрів повідомив, що йому відмовлено у прийнятті на роботу, при цьому причин такої відмови не зазначив. Вважає, що відповідачем грубо порушено його трудові права і в спірній ситуації присутні явні ознаки дискримінації Людини, за віком, мовою, національністю та зовнішністю. Ствердив, що після неправомірних дій відповідача, в нього суттєво погіршився стан здоров»я. За наведеного, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав та зазначив, що даний позов є безпідставним, необгрутованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до копії витягу про ваканцію Львівського міського центру зайнятості на роботу в ЛМКП «Львівтеплоенерго» запрошувався інженер 1 категорії електроцеху з групою допуску з електробезпеки не нижче 4-тої та інженер 1 категорії служби зв"язку. 10.05.2017р. по направленню на працевлаштування з Львівською міського центру зайнятості на кандидатуру інженера 1 категорії до ЛМКП «Львівтеплоенерго» прийшов ОСОБА_1, при цьому пред»явив лише направлення, копію трудової книжки та резюме. Зазначив, що 10.05.2017р., коли позивач прийшов влаштовуватись на роботу в ЛМКІІ «Львівтеплоенерго», за адресою: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, вже проходив медичне обстеження інший кандидат, якого в подальшому було прийнято на роботу на робоче місце у службу зв'язку, куди було скеровано позивача, шо підтверджується Витягом з наказу від 11.05.2017 року та Інформацією про робочу силу, яку було скеровано у Львівський міський центр зайнятості. Оскільки робоче місце у службі зв'язку вже було зайнято, ОСОБА_1 було запропоновано спробувати отримати роботу інженера І категорії по вул. Козельницька 5, на що позивач погодився. Проте, у зв»язку із закінченням робочого дня та для з»ясування чи має позивач достатні навички на певній посаді у відповідній галузі праці, чи влаштовують його умови і місце праці, чи відповідає він вимогам посади на яку претендує, а також для пред»явлення позивачем ряду необхідних документів, рішення про прийняття на роботу ОСОБА_1 було відстрочено до 18.05.2017р. Вказане рішення ЛМКП «Львівтеплоенерго» було відоме позивачу, так як до корінця направлення ЛМЦЗ внесено запис: «рішення відстрочено до 18.05.2017р.». 15.05.2017р. ОСОБА_1 знову прийшов у ЛМКП «Львівтеплоенерго» з питанням щодо його працевлаштування, зазначивши при цьому, що у нього є значні проблеми зі здоров'ям, а саме гіпертонічна хвороба 3 ступеня, стенокардія, діабет 2 типу, дифузний зоб І ступеня. Розглянувши кандидатуру позивача, відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 не відповідає посаді інженера І категорії по стану здоров'я, оскільки робота інженера І категорії це робота повністю у шкідливих умовах праці, що зазнається у ОСОБА_3 умов праці. Окрім цього, встановлено, що у позивача немає відповідної освіти, для вище вказаної роботи. Як вбачається з ОСОБА_4 з протоколу № 02-302 ОСОБА_1 має IV група допуску з електробезпеки до 1000 В, однак у Характеристиках вакансій та Вимогах до претендентів у п. 5 Завдання та обовязки: у кандидата повинна бути група допуску до роботи в електричних установках до і вище 1000 В. Вважає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» правомірно відмовило ОСОБА_1 у прийнятті на роботу, про що зроблено відповідну відмітку на направленні на працевлаштування Львівського міського центру зайнятості. Крім цього, зазначив, що для того щоб отримати обгрунтування відмови в прийнятті на роботу ОСОБА_1 необхідно було звернутись до відповідача з відповідною письмовою заявою, однак такі заяви від позивача на адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» не надходили. Враховуючи те, що дії відповідача є законними, всі інші позовні вимоги, які є похідними до задоволення не підлягають. За наведеного, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. ОСОБА_4 із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_4 ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Львівський міський центр зайнятості надав позивачу ОСОБА_1 направлення на працевлаштування № 0084005 від 03.05.2017р. на вільне робоче місце інженера в ЛМКП «Львівобленерго». ОСОБА_4 з корінців даного направлення на них внесено записи: «рішення відстрочено до 18.05.2017р.», та «відмовлено у прийнятті на роботу» 15.05.2017р., з проханням направляти інших осіб /а.с. 47, 60/.

В резюме, яке було надано позивачем 10.05.2017р. при прийнятті на роботу в ЛМКП «Львівтеплоенерго» ОСОБА_1 вказано, що він є інженером - конструктором, технологом, інженером-електроніком 1 категорії. /а.с.55/.

З Диплому серії УВ №840141 вбачається, що ОСОБА_1 навчався у Політехнічному інституті ім. Ленінського комсомолу, в 1990 році закінчив радіотехнічний факультет, кафедру конструювання і виробництва радіоапаратури та йому присвоєно кваліфікацію інженер- конструктор-технолог радіоапаратури /а.с. 59 зв./.

ОСОБА_4 з протоколу № 02-302 від 23.09.2016р. перевірки знань: «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», «Правил користування електроенергією» та «Правил охорони електричних мереж», «Правил безпечної роботи з інструментом та пристроями», «Правила улаштування електроустановок», «Правила експлуатації електрозахисних засобів», «Правила технічної експлуатації електроустановок споживачів» за час позачергової перевірки встановлено, що ОСОБА_1 присвоєно IV групу допуску з електробезпеки до 1000 В /а.с. 77/.

ОСОБА_4 звітності поданої 23.03.2017р. та характеристик ваканцій та вимог до претендента (для укомплектування ваканцій Державною службою зайнятості) поданих відповідачем в Львівський міський центр зайнятості, вбачається, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» потребувало інженера 1 категорії в службу зв»язку за спеціальністю інформаційні мережі зв»язку, радіотехніка, завданнями та обов»язками якого є робота з обладнання телефонії, пожежно-охоронної сигналізації та інженера 1 категорії в електроцех за спеціальністю електричні системи і мережі, заданнями та обов»язками якого є ремонт, налагодження, перевірка, випробування кіл РЗА, електротехнічного обладнання до і вище 1000В.

ОСОБА_3 умов праці ЛМКП «Львівтеплоенерго» Теплоцентраль - 1 вул. Козельницька,5 м.Львів, вбачається, що умови і характер праці інженера 1 категорії (22177 КП 2149,2) електричного цеху з електротехнічною лабораторією відносяться до 3 класу 2 ступеня, у відповідності до ДСНтаП ГКП наказ № 248 від 08.04.2014р. та дане робоче місце має 1 фактор 2 ступеня, 1 фактор 1 ступеня. За показниками робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці /а.с. 68-69/.

Відповідно до п.5.1.2. Правил безпечної експлуатації електроустановок, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 06.10.1997р. № 257, зі змінами та доповненнями, працівники зі складу оперативних або оперативно-виробничих працівників, які одноособово обслуговують електроустановки, а також старші зміни в електроустановках понад 1000 В, повинні мати групу IV /а.с. 85-86/.

ОСОБА_3 п. 2.2.19 Посадової інструкції №20.І-10 інженера ЕТЛ ЛМКП «Львівтеплоенерго», інженер зобов»язаний виконувати вимоги інструкції з охорони праці, «Правил безпечної експлуатації електроустановок» при виконанні окремих видів робіт, інструктивних вказівок, отриманих при допуску до роботи та під час роботи /а.с.72-74/.

ОСОБА_3 медичних документів, зокрема: витягу № 8762, епікризу-виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 1815, вбачається, що позивач ОСОБА_1 у вересні 2004р. переніс інсульт (ГПМК), у нього гіпертонічна хвороба 3 ступеня, стабільна стенокардія, діабет 2 типу, дифузний зоб І ступеня. /а.с 53-54/ та таке не оспорюється сторонами по справі.

ОСОБА_3 довідки № 218 від 17.01.2019р., виданої Сихівським відділом соціального захисту про отримання (неотримання) допомоги вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Сихівського відділу м. Львова /а.с. 102/.

ОСОБА_3 довідки № 85 від 11.01.2019р., виданої Львівським міським центром зайнятості вбачається, що ОСОБА_1 з липня 2017р. по грудень 2018р. нараховано 6440, 25 грн. доходу /а.с. 103/.

ОСОБА_3 форми ОК-5 виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.01.2019р. вбачається, що ОСОБА_1 за звітний період 2016р. усього нараховано для пенсії 17766,97 грн. /а.с. 105-106/.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці. Аналіз норм КЗпП України дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між працівниками та роботодавцями, у процесі укладання, дії та розірвання трудового договору.

ОСОБА_3 з ч.1 ст.22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається (ч.2 ст.22 КЗпП України).

Аналіз положень ст.22 КЗпП України дає підстави суду прийти до висновку, що необґрунтованою є така відмова у прийнятті на роботу, яка мотивована посиланнями на обставини, які не відносяться до ділових якостей працівника (походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, тощо).

За умовами ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов"язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоровя та інші документи. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

ОСОБА_3 із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника відповідача, на час, коли позивач прийшов влаштовуватись на роботу в ЛМКІІ «Львівтеплоенерго» за адресою: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, на посаду інженера 1 категорії служби зв"язку, вже проходив медичне обстеження ОСОБА_5В, якого в подальшому було прийнято на роботу,що підтверджується витягом з наказу № 231-к від 11.05.2017р., а відтак, у зв»язку із зайнятістю робочого місця у службі зв'язку, ОСОБА_1 було запропоновано спробувати отримати роботу інженера І категорії по вул. Козельницька 5, на що позивач погодився. Враховуючи те, що при влаштовуванні на роботу 10.05.2017р. ОСОБА_1 пред»явив начальнику відділу кадрів лише направлення Львівського міського центру зайнятості, копію трудової книжки та резюме, відповідачем було прийнято рішення про відстрочення прийняття на роботу ОСОБА_1М до 18.05.2017р., для з»ясування ряду питань, зокрема чи має позивач достатні навички на певній посаді у відповідній галузі праці, чи влаштовують його умови і місце праці, чи відповідає він вимогам посади, на яку претендує, а також для пред»явлення позивачем ряду необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1, претендуючи на посаду інженера 1 категорії електроцеху, надав відповідачу резюме, паспорт, направлення Львівського міського центру зайнятості від 03.05.2017р., копію трудової книжки, диплом про вищу освіту, згідно якого йому присвоєно кваліфікацію інженер - конструктор-технолог радіоапаратури, відомості про те, що він має IV групу допуску з електробезпеки до 1000В., а також медичну картку, згідно якої ОСОБА_1 хворіє рядом захворювань, зокрема: гіпертонічною хворобою 3 ступеня, стенокардією, діабетом 2 типу, дифузним зобом І ступеня.

Аналізуючи наведені вище норми та обставини справи, суд вважає, що позивачем при поданні документів відповідачу, не було жодним чином підтверджено вимоги вакантної посади інженера 1 категорії електороцеху, оскільки, як вказано у Характеристиках вакансій та Вимогах до претендентів, що були скеровані до Львівського міського центру зайнятості, у п. 5 Завдання та обовязки було вказано, що у потенційного працівника повинна бути група допуску з електробезпеки не нижче IV до і вище 1000 В., а у позивача наявна IV групу допуску з електробезпеки лише до 1000 В., а також в п. 12 Вимоги до кандидата було вказано - спеціальність електричні системи і мережі, а у позивача спеціальність- конструювання і виробництво радіоапаратури. Окрім цього, робота інженера І категорії електроцеху це робота зі шкідливими умовами праці, що підтверджується Картою умов праці ЛМКП «Львівтеплоенерго» Теплоцентраль - 1 вул. Козельницька, 5 м. Львів, а у позивача є ряд захворювань, а саме гіпертонічна хвороба 3 ступеня, стенокардія, діабет 2 типу, дифузний зоб І ступеня.

Крім цього, суд, критично оцінює покликання позивача, як на підставу задоволення позову на те, що йому було безпідставно та необгрунтовано відмовлено відповідачем в працевлаштуванні та, що дана відмова грунтувалася на явній дискримінації Людини, за віком, мовою, національністю та зовнішністю, оскільки таке не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

За наведеного, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у прийнятті позивача на роботу відповідно до направлення Львівського міського центру зайнятості №30084005 від 03.05.2017р. є правомірною.

За таких обставин, порушень чинного законодавства при відмові у прийнятті на роботу позивача не було, а відтак позовні вимоги позивача про визнання дій відповідача такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, зобов»язання прийняти на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулує безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобовязання назвати дійсну причину відмови прийняття на роботу, суд зазначає, що вказана вимога є похідною від вимогпро визнання дій відповідача такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та зобов»язання прийняти його на роботу, а оскільки в задоволенні основних позовних вимог відмовлено, то похідна вимога також до задовлення не підлягає.

Крім цього, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено та не здобуто будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем у зв"язку з відмовою у прийнятті на роботу заподіяно позивачу моральної шкоди, а тому підстави для задоволення заявлених вимог про відшкодування такої шкоди відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дії такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, зобов»язання прийняття на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.02.2019 року.

Суддя: