Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 335/5263/17

провадження № 61-44701св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради у Вознесенівському районі,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у складі судді Воробйова А. В., від 04 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області, у складі колегії суддів:Кримської О. М., Дашковської А. В., Подліянової Г. С., від 21 серпня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради у Вознесенівському районі, про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, яка ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року прийнята до провадження та об'єднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_4

У лютому 2018 року ОСОБА_3 подано уточнену позовну заяву.

Свої вимоги, із урахуванням їх уточнень, позивач обґрунтовувала тим, щовона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2006 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2017 року шлюб було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання їхньої доньки не надає. Крім того, у зв'язку з тим, що відповідачем був поданий зустрічний позов про встановлення місця проживання їхньої доньки, з метою запобігання виникнення такого спору в майбутньому та виходячи з того, що ОСОБА_4 не заперечує проти встановлення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 з матір'ю, вважала можливим винесення рішення щодо встановлення місця проживання дитини.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частки від доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 квітня 2017 року і до повноліття дитини. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 з матір'ю - ОСОБА_3, що проживає за адресою АДРЕСА_1. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що місце проживання малолітньої дитини доцільно визначити разом з її матір'ю ОСОБА_3 Суд дійшов такого висновку, врахувавши зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, інтересів дитини та інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів і судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з матір'ю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_4просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2018 року в частині визначення місця проживання дитини та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року і ухвалити у відповідній частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В іншій частині рішення суду першої та апеляційної інстанцій відповідачем не оскаржуються.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано до спірних правовідносин положення статті 161 СК України, оскільки між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, на що зокрема посилалася позивач в уточнених позовних вимогах, а тому заявлені позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Єдиним доводом, яким позивач обґрунтовувала свою вимогу про визначення судом місця проживання дитини із нею, є запобігання спору в майбутньому. Вирішуючи спір в частині визначення місця проживання малолітньої дитини, судами попередніх інстанцій було порушено положення статті 15 ЦК України, не дотримано вимоги статті 4 ЦПК України, оскільки захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради у Вознесенівському районі, про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитинипризначено до судового розгляду.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 посилається на те, що враховуючи встановлені обставини у справі, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з матір'ю, надавши першочергове значення інтересам дитини.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 3).

Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 4).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2017 року у справі № 335/5262/17 шлюб між подружжям було розірвано (т. 1, а. с 42).

Згідно наданого суду висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району малолітня ОСОБА_5 проживає з матір'ю в 3-х кімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1. Обстеженням умов проживання встановлено, що для проживання та виховання дитини створені належні умови. ОСОБА_4 проживає окремо від доньки за адресою АДРЕСА_3. Обстеженням умов проживання встановлено, що в 1-кімнатній квартирі умови проживання задовільні.

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, отримує дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у комунальній установі «Обласний клінічний наркологічний диспансер» та комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» не перебуває.

ОСОБА_4 на обліку у комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» не перебуває. Має стабільний дохід.

В ході бесіди зі спеціалістом служби у справах дітей Запорізької міської ради малолітня ОСОБА_5 заперечила проти проживання в родині батька. За підсумками проведеної бесіди Реґіна висловила бажання проживати разом з матір'ю ОСОБА_3

Згідно висновку спеціаліста-психолога, доцента кафедри практичної психології Запорізького національного університету Губи Н. А. під час проведення психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_5 з'ясовано, що у дитини емоційно позитивне ставлення до матері ОСОБА_3, вона її любить, із задоволенням проводить з матір'ю вільний час. Ставлення до батька ОСОБА_4 нейтральне, але вже починає формуватися негативний образ батька, обумовлений його діями, оскільки він, зі слів дитини - «побачив і не підійшов до неї», «не подзвонив та не привітав з днем народження», «не привіз подарунків». Весь вільний час дитина проводить з матір'ю, всі покупки та подарунки здійснюються матір'ю, вона не може згадати, коли спілкувалась та бачила батька.

Враховуючи зазначене, думку дитини та психолога, умови проживання батька та матері, а також те, що батьком дитини не підтверджена інформація про наявність у нього самостійного доходу на момент вирішення справи, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, дійшла висновку про доцільність визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з матір'ю ОСОБА_3 (т. 1, а. с 198-199).

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання малолітньої дитини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, виходячи із пріоритету інтересів малолітньої дитини, дійшов обґрунтованого висновку про визначення її місця проживання разом із матір'ю.

При вирішенні заявлених позовних вимог судом першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховано житлові умови матері, її можливість утримувати малолітню дитину, а також ставлення малолітньої дитини до батьків, які відображені у висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району.

Доводи заявника про те, що між батьками відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини спростовуються матеріалами справи, а також процесуальною поведінкою відповідача, яким зокрема було подано зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів. Батьки передали питання про визначення місця проживання дитини на розгляд суду, який і вирішив це, ініційоване, зокрема, матір'ю дитини, питання.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, оскільки суди правильно застосували до даних правовідносин нормиматеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2018 року в частині визначення місця проживання дитини та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк