_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4294/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 рік помер батько позивача - ОСОБА_2 , про що 14 вересня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис за № 9524, Свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , який виданий Приморським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Одеси 20.05.1969 року.

10 вересня 1987 р. між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що відділом ЗАЦС м. Кишинів складено відповідний актовий запис за №3664, що підтверджується архівною випискою від 14.11.2018 року з запису акту про реєстрацію шлюбу від Таким чином, прізвище позивача ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу було змінено на прізвище чоловіка - ОСОБА_7 , що також підтверджується паспортом громадянки Республіки Молдова серії НОМЕР_3 , виданий Агентством державних послуг 18.06.2018 року.

Після смерті батька позивача ОСОБА_2 відкрилася спадщина, на належну йому житлову двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належала померлому ОСОБА_2 згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 р., на підставі прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння вказаною квартирою після смерті свого батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Нерухоме майно ОСОБА_2 нікому не заповідав, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №63176358.

Представник позивача звернулась до суду з заявою про витребування доказів, посилаючись на необхідність витребування доказів для правильного вирішення справи та просила витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских Світлани Борисівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 63176358, номер нотаріуса 104/2018, дата заведення спадкової справи 20.10.2018 року, спадкодавець ОСОБА_2 . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2019 року клопотання представника позивача задоволено в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що підтримує позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Одеська міська рада про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, однак до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд, дослідивши наявні докази та матеріали справи, вважає, що позовна заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 рік помер батько позивача ОСОБА_2 , про що 14 вересня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис за №9524, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з двокімнатної квартири за АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння квартирою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого батька ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ч. 2 ст. 1258 ЦК України).

Для прийняття спадщини визначено строк, який згідно зі ст. 1270 ЦК України, дорівнює шісти місяців, який розпочинається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом першої черги є його дочка ОСОБА_3 . Інші спадкоємці першої черги відсутні. Мати позивача, дружина спадкодавця ОСОБА_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 , виданого 15.05.1978 р. міським відділом ЗАЦС м. Кишинів.

20 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк звернулася до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских Світлани Борисівни із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 53743648 від 20.10.2018р.

З метою оформлення свідоцтва про право власності за законом, приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., було надано оригінал довідки за вих. №5 від 23.10.2018 року про виплату паю, довідки за вих. № 59 від 23.10.2018 р. про те, що померлий ОСОБА_2 був зареєстрований на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 , довідка - виписки із будинкової книги про склад сім`ї за вих. № 58 від 23.10.2018 р.

11.05.2019 р. до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. була подана відповідна заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно позивачеві, ОСОБА_3 було відмовлено в зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності на спадкове майно та рекомендовано звернутись за встановлення моїх спадкових прав до суду .

Ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В процесі оформлення позивачем спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , належність останньому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , встановлено та підтверджено наступним:

Батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , на підставі прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння квартирою після смерті свого батька - ОСОБА_8 , який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 549 Цивільного кодексу УРСР, в редакції 1963 р. (чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , діда позивача), встановлено перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт вступу в управління та володіння квартирою ґрунтується на тому, що ОСОБА_2 та члени його сім`ї, зокрема, дружина ОСОБА_9 , мешкали та були зареєстровані в квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою, випискою із будинкової книги про склад сім`ї за вих. № 58 від 23.10.2018 р. та штампом про прописку на стор. 16 паспорта громадянина СРСР ОСОБА_2 (серія НОМЕР_5 ), відповідно до яких ОСОБА_2 з 26.04.1973 р. постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Також зазначені обставини підтверджуються тим, що за вказаною адресою батько позивача, ОСОБА_2 мешкав разом із своєю дружиною ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою за вих. № 394 від 25.08.1988 р., наданою ЖБК «Приморський-12».

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», на час відкриття спадщини в період чинності Цивільного кодексу УРСР, його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Встановлено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в редакції 2004 року, згідно з якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 Цивільного кодексу УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина за якими відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Таким чином, на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_6 , був чинний Цивільний кодекс УРСР 1963 року, отже, застосуванню підлягає ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В свою чергу, факт належності ОСОБА_8 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , підтверджено наступним.

Згідно з даними домової книги, дід позивача - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 був членом ЖБК «Приморський-12».

Відповідно до даних журналу, мовою оригіналу: «Аналитический учет. АДРЕСА_3 колонці кв АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 власником квартири значиться ОСОБА_8 . Також, у відповідності до наданих викопіювань з Журналу, ОСОБА_8 оплачені відповідні пайові внески.

Довідкою за вих. № 5 від 23.10.2018 р. підтверджено, що за ізольовану квартиру АДРЕСА_6 , пай виплачено в повному обсязі та заборгованості немає.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спадкових правовідносин член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Пунктом 5-1 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.09.1987 року за № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», визначено що, член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі, на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. В контексті даної норми у разі викупу квартири, член ЖБК стає її власником, а відтак, набуває всіх правомочностей, які мають власники іншого житла. Для вчинення такого викупу не має потреби укладати спеціальний договір.

Ввідповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були повністю сплачені пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включаються, відповідно, квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», з позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

В силу ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Просудову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку; за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно має особа, яка є власником цього майна, це право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому, після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності на двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 2,4, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 223, 263, 265 -267, ст. ст 16, 321, 328, 384,392, 1216, 1222, 1258 - 1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , паспорт громадянки Республіки Молдова, серії НОМЕР_3 , виданий Агентством державних послуг 18.06.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , право власності на двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя Пучкова І. М.