Справа № 594/1624/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г.І.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борщівської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання за ним права власності, як за спадкоємцем за заповітом, на домоволодіння, розташоване в с.Королівка по вул.До ферми,24, Борщівського району Тернопільської області, що належало його бабусі ОСОБА_4, яка померла 13 грудня 2016 року, посилаючись на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на імя спадкодавця. Вказав, що спірне домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи двір колгоспника, в ньому проживала ОСОБА_4 одна і являлася власником цього домоволодіння, однак не оформила правовстановлюючі документи.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5 в підготовче засідання не зявилася, від неї надійшла письмова заява, в якій просить розглянути справу у її відсутності та задовольнити позов у підготовчому засіданні.

Представник Борщівської міської ради в підготовче засідання не зявився, в поданій суду письмовій заяві позовні вимоги визнає та просить розглянути справу в його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 в підготовче засідання не зявився. Від нього надійшла письмова заява в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в підготовче засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки. У наявній у матеріалах справи нотаріально посвідченій заяві вказав, що не заперечує щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на будь-яке майно, що належало померлій спадкодавиці, на імя ОСОБА_1

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

10 травня 2018 року листом №261/02-14 приватний нотаріус Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 відмовив позивачу ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 13 грудня 2016 року ОСОБА_4, на майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул.До ферми,24 в с.Королівка Борщівського району Тернопільської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Нотаріусом зазначено, що до майна померлої ОСОБА_4 заведено спадкову справу за №25/2017 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51848175 від 10 травня 2018 року.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Рішенням дванадцятої сесії двадцять першого скликання Королівської сільської ради від 30 листопада 1993 року №44 ОСОБА_4 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,29 га, в тому числі 0,25 га - для обслуговування житлового будинку.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої СПД ФОП ОСОБА_7 03 травня 2018 року, інвентаризаційна вартість домоволодіння №24, що знаходиться в с.Королівка, вул.До ферми Борщівського району Тернопільської області становить 307635,00 грн. Житловий будинок побудовано в 1968 році, господарські будівлі та прибудови побудовано в 1968-1970 роках.

За даними довідки Борщівської міської ради від 23 квітня 2018 року №152 та доданих до матеріалів справи копій особового рахунку з погосподарських книг с.Королівка Борщівського району двір, що знаходиться в с.Королівка, вул.До ферми,24 Борщівського району Тернопільської області, і у якому проживала одноосібно ОСОБА_4 відносився до категорії колгоспних дворів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Отже в судовому засіданні встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_4, як члену колгоспного двору належало право власності на спірне домоволодіння.

13 грудня 2016 року в с.Королівка Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-ИД № 216834, видане Королівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 16 грудня 2016 року).

За життя, 08 червня 2015 року, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Королівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №42, яким заповіла позивачу все належне їй на день смерті майно, в тому числі належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в селі Королівка по вул.До ферми,24 Борщівського району Тернопільської області.

Згідно довідки Борщівської міської ради від 13 квітня 2018 року №143 на день смерті ОСОБА_4, яка померла 13 грудня 2016 року, в житловому будинку, що знаходиться в с.Королівка по вул.До ферми,24 вона проживала разом з онуком ОСОБА_8, на якого нею було складено заповіт.

За даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 травня 2017 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51848175 від 10 травня 2018 року позивач є спадкоємцем майна бабусі ОСОБА_4, яке складається з земельної ділянки, площею 0,9835 га, розташованої на території Королівської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Отже, після померлої ОСОБА_4 таким, що прийняв спадщину є позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом.

Діти померлої спадкодавиці ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в нотаріально посвідчених заявах повідомили, що спадщину в установлений строк після смерті ОСОБА_4 не приймали. Звертатися до суду з метою визначення додаткового строку для прийняття спадщини не будуть і не заперечують щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на будь-яке майно, що належало померлій спадкодавиці, на імя ОСОБА_1

Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачем ОСОБА_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на домоволодіння №24, розташоване в с.Королівка по вул.До ферми Борщівського району Тернопільської області, що належало померлій 13 грудня 2016 року ОСОБА_4

На підставі ст.ст.16, 25, 26, 392,1218, 1223 ЦК України, керуючись ст. ст.12,13, 81, 141, ч.3 ст.ст.200, 206, 263, 265, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на домоволодіння №24, розташоване в с.Королівка по вул.До ферми Борщівського району Тернопільської області, що належало померлій 13 грудня 2016 року ОСОБА_4.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий