Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Гурової Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації Донецької області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

07.10.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Військово-цивільної адміністрації Донецької області про визнання права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна бабка ОСОБА_2 . Родинні відносини між ними встановлені на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17.11.2009 року. Після її смерті залишилася спадщина: - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 84.10м2. На підставі рішення Волноваського районного суду від 28.12.2009 року за нею визнано право власності на вказаний будинок. Реєстрація права власності проведена Волноваським бюро технічної інвентаризації 10.03.2010 року, реєстраційний номер 29888146. Під час переоформлення будинку їй не було відомо, що земельна ділянка під будинком була приватизована. Лише у червні 2019 році вона дізналась, що земельна ділянка, площею 0,0916 га. була передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН 122 від 20.01.1997 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №122. Кадастровий номер на той час не присвоювався. Оригінал державного акту не зберігся є лише копія завірена відділом Держгеокадастру у Волноваському районі. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу вона не має можливості розробити технічну документацію та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, тому вимушена звернутися до суду та просила визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку.

В судове засідання належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи сторони не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, представником відповідача також було зазначено про вирішення питання на розсуд суду за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12.11.2019 року ВДРАЦС РС Волноваського районного управління юстиції, актовий запис №46 від 02.02.1999року (а.с.23).

На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 84.10м2, який зареєстровано Волноваським бюро технічної інвентаризації 10.03.2010 року за реєстраційним номером 29888146, на підставі рішення Волноваського районного суду від 28.12.2009 року за ОСОБА_1 (а.с.7).

Земельна ділянка під житловим будинком АДРЕСА_1 , площею 0,0916 га., на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН 122 від 20.01.1997 року передана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель ОСОБА_2 (а.с.9).

З наданої інформації Волноваської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №3236/01-16 від 29.10.2019 року, вбачається, що інформація за даними Спадкового реєстру щодо відкриття та відкритої спадкової справи після смерті ОСОБА_2 відсутня (а.с.20).

Рішенням Волноваської міської ради від 16.10.2015 року №6/59-1481 вулицю Петровського м. Волноваха перейменовано на вулицю АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1.ст.1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч.1 ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Осіб, які б мали право на обов`язкову долю в спадщині судом не встановлено.

Згідно ст.ст. 328, 329 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації право власності виникає з моменту його прийняття до реєстрації.

Одним із правовстановлюючих документів, передбачених Тимчасовим Положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 18.02.2002 року № 157/6445 є рішення суду про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна. Згідно ст.13 Закону України «Про власність», об`єктами права приватної власності є житлові будинки, квартири, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадкове майно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. У відповідності з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", вбачається, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 79, 80, 130, 174, 209, 218 ЦПК України, Закону України «Про власність», ст. ст..331, 327, 1268, 377 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку, площею 0.0916 га. передану для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ДН 122 від 20.01.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В.Писанець