Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.12.2019 р. 145/2244/18

2/145/229/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування житловим будинком з прибудовами,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року за ним визнано право власності на 1/3 частку будинковолодіння розташованого по АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками даного будинковолодіння.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 06 листопада 2018 року залишено рішення Тиврівського районного суду від 02 серпня 2018 року про вселення в житловий будинок та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням без змін.

Будинок, загальною площею 72,7 кв. м., житловою, 48.6 кв.м., складається: з передпокою 1-1, площею 11,6 кв.м., житлової кімнати 1-2, площею 12,6 кв.м., житлової кімнати 1-3, площею 11,2 кв.м., житлової кімнати 1-4, площею 13,2 кв.м., веранди І, площею 12,6 кв.м., кухні ІІ, площею 8,6 кв.м., кладової ІІІ, площею 2,9 кв.м. В тому числі самочинно збудовані: веранда, кухня, кладова. Його частка у спільній сумісній власності загальної площі складає 24,23 кв.м., а житлової 16,2 кв.м. Крім того, надвірні будівлі: літня кухня «В», сарай «В», погріб з шиєю «Д», убиральня «Ж», сарай «З», колонка питна №8.

Його сестра ОСОБА_5 в даному будинку не проживає, але проживає його матір ОСОБА_4 , яка займає усі чотири кімнати.

ОСОБА_4 не бажає, щоб він вселився в будинок, вказуючи на те, що їй необхідно проживати у всіх кімнатах, у кожній з них у неї свої речі і виносити їх вона не буде. Щоб уникнути сварок і непорозумінь з матір`ю, він звертається до суду, щоб установити порядок користування житловими приміщеннями.

Як вбачається з технічного паспорту порядок користування житловим приміщенням співвласниками можна встановити і такий порядок користування не буде суперечити вимогам закону та не буде порушувати інтереси кожного із співвласників.

Просить встановити порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1 , виділивши в користування: ОСОБА_1 кімнату 1-2, площею 12,6 кв м.; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити в загальне користування кімнати 1-4, площею 13,2 кв.м. та 1-3, площею 11,2 кв.м. Передпокій 1-1, площею 11,6 кв.м., веранду, площею 12,6 кв.м., кухню II, площею 8,6 кв.м., кладову III, площею 2,9 кв.м. залишити в спільному користуванні. Надвірні будівлі: літню кухню, сарай «В», погріб з шиєю «Д», убиральню «Ж», сарай «З», колонку питну №8 - залишити у спільному користуванні.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги змінили, просять виділити позивачу в користування кімнату 1-3, площею 11,2 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , передпокій 1-1 залишити в спільному користуванні.

Представник відповідачів ОСОБА_3 не заперечує в задоволенні змінених позовних вимог.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ст. 41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/3 частку будинковолодіння розташованого по АДРЕСА_1 (а.с. 11-14). Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками даного будинковолодіння.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 06 листопада 2018 року залишено рішення Тиврівського районного суду від 02 серпня 2018 року про вселення в житловий будинок та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням без змін (а.с. 8-10).

Будинок, загальною площею 72,7 кв. м., житловою, 48.6 кв.м., складається: з передпокою 1.1, площею 11,6 кв.м., житлової кімнати 1-2, площею 12,6 кв.м., житлової кімнати 1.3, площею 11,2 кв.м., житлової кімнати 1.4, площею 13,2 кв.м., веранди І, площею 12,6 кв.м., кухня ІІ, площею 8,6 кв.м., кладової ІІІ, площею 2,9 кв.м. В тому числі самочинно збудовані: веранда, кухня, кладова. Його частка у спільній сумісній власності загальної площі складає 24,23 кв.м., а житлової 16,2 кв.м. Крім того, надвірні будівлі: ітня кухня «В», сарай «В», погріб з шиєю «Д», убиральня «Ж», сарай «З», колонка питна №8, що стверджується технічним паспортом (а.с. 18-23).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд вважає позовні вимоги в частині виділення в користування ОСОБА_1 кімнати 1-3, площею 11,2 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_1 та залишенні в спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передпокою 1-1, площею 11,6 кв. м., убиральні - 3, колонки питної № 8 обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Самовільно збудовані прибудови та надвірні будівлі не є предметом позову, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 355, 358 ЦК України, ст. 41, 55 Конституції України,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Виділити в користування ОСОБА_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 кімнату 1-3, площею 11,2 кв. м.

Передпокій 1-1, площею 11,6 кв. м., убиральню - 3, колонку питну № 8 залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 27.12 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.