РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/1490/18

Провадження № 22-ц/4815/353/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання - Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_3,

- ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Лювада",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю "Лювада" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року (ухвалене у складі судді Кушніра О.Г., повний текст рішення суду складено 28 грудня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лювада" про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

07 травня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Лювада" про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Позовні заяви мотивовані тим, що 22 січня 2018 року на підставі наказу Генерального директора ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна" директора "Волинь-Цемент" філії ПП "Дікергофф Цемент Україна" ОСОБА_3 та заступника директора з виробництва ОСОБА_4 було відсторонено від роботи із збереженням заробітної плати з метою забезпечення неупередженого розслідування та унеможливлення здійснення негативного впливу на його проведення.

Після відсторонення їх від виконання посадових обов'язків, стало відомо, що ТОВ "Лювада" в особі його директора Дацюка М.Є., звернулося до ВРУ, а саме до Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції, із зверненням щодо можливого вчинення злочинів із сторони посадових осіб "Волинь-Цемент" філії ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна".

Також їх повідомили, що матеріали звернення представників ТОВ "Лювада" перебувають на розгляді в Управлінні захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та буде проведено перевірку за фактом даного звернення.

У зверненні директора ТОВ "Лювада" вказується, що вони, діючи незаконно, уклали із керівником ДП "Львівська залізниця" Договір про експлуатацію під'їзної колії № Л/ДН-3/14/498/м/п, за яким ПАТ "Волинь-Цемент" експлуатує не лише свої під'їзні колії, але й залізничні колії ТОВ "Лювада".

Наведені у зверненні відповідача факти є безпідставними та не відповідають дійсності, спростовуються рішеннями господарського суду від 07 листопада 2017 року про правомірне використання під'їзних колій. Розповсюдженням такої недостовірної інформації відповідач принижує честь та гідність, ділову репутацію та завдав непоправної шкоди їх здоров'ю, яке внаслідок переживань та душевних страждань суттєво погіршилося та вони змушені звертатися за медичною допомогою.

Просили суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність та порушує недоторканість права на ділову репутацію інформацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що розміщена ТОВ "Лювада" у листі за вихідним №17/11-27 від 14 листопада 2017 року, що адресований Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції, Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ та листах аналогічного змісту, що адресовані CEMBOREAU, Associazione Italiana Tecnico Economica Cemento, Verein Deutsche Zementwerke, Bundesverban Baustoffe-Steine und Erden e.V., Portlend Cement Associacion, Czech Cement Associacion, Polish Cement Associacion, Концерн "Укрцемент", світові фінансові біржі Nasdaq, OTC, LSD, FSE, DSE, SSE, BSE, MSE, BTE, BAE, VSE, наступного змісту: "03 березня 2014 року керівництво Волинь-Цемент в особі Генерального директора ОСОБА_3 та виконуючого обов'язки директора з виробництва ОСОБА_4 заключили з керівництвом Львівської залізниці контракт №Л/ДН-3/14/498/М/П на експлуатацію залізничного полотна, згідно якого Волинь-Цемент експлуатує не лише своє залізничне полотно, але й залізничне полотно ТОВ "Лювада", не маючи при цьому жодного документа щодо права власності на нього" та "менеджмент ПРАТ "Дікергофф Цемент Україна" здійснює нечесну практику ведення бізнесу в Україні, зокрема, співпрацював упродовж 2015-2017 років з фіктивними підприємствами, задіяними у схемах отримання незаконних податкових пільг та компаніями, які співпрацюють із фіктивними компаніями, систематично порушує строки по виплаті заробітної плати своїм працівникам;

зобов'язати відповідача на наступний день після набрання рішенням суду законної сили направити листи до Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції, Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ та листах аналогічного змісту, що адресовані CEMBOREAU, Associazione Italiana Tecnico Economica Cemento, Verein Deutsche Zementwerke, Bundesverban Baustoffe-Steine und Erden e.V., Portlend Cement Associacion, Czech Cement Associacion, Polish Cement Associacion, Концерн "Укрцемент", світові фінансові біржі Nasdaq, OTC, LSD, FSE, DSE, SSE, BSE, MSE, BTE, BAE, VSE про спростування указаної вище недостовірної інформації;

стягнути з відповідача - ТОВ "Лювада" на користь позивачів по 500 000 грн, а судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Здолбунівськього районного суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у надісланих ТОВ "Лювада" листах, воно реалізувало своє конституційне право на звернення, у якому висловило свої оціночні судження, а тому підстави для задоволенні позову відсутні.

18 січня 2019 року представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність факту поширення недостовірної інформації не відповідає обставинам справи.

Наведені у листі твердження 03 березня 2014 року про те, що керівництво "Волинь-Цемент", в особі генерального директора ОСОБА_3 та виконуючого обов'язки директора з виробництва ОСОБА_4 заключили з керівництвом Львівської залізниці контракт №Л/ДН/3/14/М/П на експлуатацію залізничного полотна, згідно якого Волинь-Цемент експлуатує не тільки своє залізничне полотно, але й залізничне полотно ТОВ "Лювада", не маючи при цьому жодного документа щодо права власності на нього" та "...менеджмент ПРАТ "Дікергофф Цемент Україна" здійснює нечесну практику ведення бізнесу в Україні, зокрема, співпрацював продовж 2015-2017 р.р. з фіктивними підприємствами, задіяними у схемах отримання незаконних податкових пільг та компаніями, які співпрацюють із фіктивними компаніями, систематично порушує строки по виплаті заробітної плати своїм працівникам" не є оцінкою, алегорією, сатирою, це є констатація фактів, речення викладені у ствердній формі, є посилання зокрема на номер та дату контракту, на перелік контрагентів з якими, ніби то, ведеться нечесний бізнес.

Таку інформацію відповідач поширив незважаючи на те, що рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій (рішення господарського суду міста Києва від 07.11.2017 року, постанова Київського апеляційного господарського суду від 15.02.18 року, постанова Верховного суду від 17.05.2018 року) по справі № 910/7153/16 за позовом ТзОВ "Лювада" до ПАТ "Дікергофф Цемент Україна", ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Львівська залізниця про визнання недійсним договору №Л/ДН/3/14/М/П на експлуатацію залізничного полотна від 03.03.2014 року і договір на який міститься посилання у листі), товариству "Лювада" відмовлено повність.

Так, у рішенні господарського суду міста Києва від 07.11.17 р. по справі №910/7153/16 встановлено "права товариства Лювада" не вбачаються порушеними внаслідок укладення договору №Л/ДН/3/14/М/П на експлуатацію залізничного полотна від 03.03.2014 року.

Щодо епізоду ведення нечесних практик бізнесу та співпраці з фіктивними підприємствами, то відповідачем не надано жодного рішення чи вироку суду, що набрало законної сили, якими б встановлювались такі факти та обставини. При цьому відповідач зазначив чіткий перелік юридичних осіб.

Поширена недостовірна інформація стосується конкретних фізичних осіб, а саме ОСОБА_3, як керівник ПАТ "Дікергофф Цемент Україна" та ОСОБА_4, прізвище яких зазначено у листі.

Водночас, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є успішними керівниками, соціально активними людьми, жодного разу не притягалися до дисциплінарної відповідальності.

Поширення негативної інформації про них негативно відобразилося на їх репутації, стані здоров'я.

Незважаючи на те, що у справах про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації, тягар доказування покладається на відповідача, ТОВ "Лювада" не надано доказів на підтвердження висловлювань, що містяться в оскаржуваному листі.

11 лютого 2019 року представник ТОВ "Лювада" - адвокат Цой Д.С. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що зазначені в листі вих № 17/11-27 від 14.11.2017 року та в листі № 17/11-02 від 14.11.2017 року, висловлювання, думки і переконання є вираженням суб'єктивної думки відповідача, вони не місять жодних конкретних фактів (безумовних тверджень) у зв'язку з чим є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню, що виключає можливість доведення їх правдивості.

Просив про залишення оскаржуваного рішення без змін.

11 березня 2019 року ТОВ "Лювада" подано апеляційну скаргу на рішення суду, у якійсь просить змінити мотивувальну частину рішення суду та викласти її з урахуванням доводів, викладених у апеляційній скарзі.

Вказує, що у заявах про зміну предмета позову, позивачі одночасно змінили і предмет і підставу позову, що є недопустимим в силі припису ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Процесуальні рішення про прийняття заяв позивачів про зміну предмета позову, ухвалені судом першої інстанції із порушенням норм процесуального законодавства.

Розширення предмета позову одночасно збільшило обсяг обставин та доказів на їх підтвердження, що підлягають дослідженню, що заборонено процесуальним законодавством.

Лист ТОВ "Лювада" від 14.11.2017 року № 17/11-27 до Комітету з питань запобігання і протидії корупції ВРУ, у якому відповідач лише висловив свої оціночні судження, є реалізацією конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширенням недостовірної інформації.

У зв'язку з цим, як правильно встановив суд першої інстанції, відсутні підстави для задоволення позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Однак, виходячи із приписів ст. 16 та 277 ЦК України, пред'являючи позовні вимоги, позивачі обради неналежний спосіб захисту своїх прав.

Позовні вимоги не містили виклад обставин поширення листа від 14.11.2017 року вих № 17/11-02, адресований Буцці Унісем та Дікергофф ГмбХ, інформації до міжнародних та світових фінансових бірж, та не надали жодного доказу поширення даної інформації.

Позовні заяви, їх мотивувальні частини містили виключно обставини надіслання листа від 14.11.2017 року вих. № 17/11-27 до Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції та перебування матеріалів звернення відповідача на розгляді в Управлінні захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Позивачі не надали доказів поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено їх особисті немайнові права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення їх без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до наказу ПАТ "Волинь-Цемент" № 9-к від 10 січня 2014 року з 11 січня 2014 року приступив до виконання обов'язків Генерального директора ПАТ "Волинь-Цемент" (т. 1, а.с. 33), а на підставі наказу № 2-к "Волинь-Цемент" філії ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна" від 31 грудня 2015 року приступив до виконання обов'язків директора "Волинь-Цемент" філії ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна" з 01 січня 2016 року (т. 1, а.с. 36).

ОСОБА_4, відповідно до наказу №294-к від 30 грудня 2014 року ПАТ "Волинь-Цемент", з 01.01.2015 року виконував обов'язки директора з виробництва ПАТ "Волинь-Цемент", а з 01 січня 2016 року згідно наказу №1-к/п від 28 грудня 2015 року "Волинь-Цемент" філії ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна"- обов'язки заступника директора з виробництва філії "Волинь-Цемент" ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна" (т. 2, а.с. 29, 30).

14 листопада 2017 року ТОВ "Лювада" надіслало до Комітету Верховної Ради України з питань запобігання та протидії корупції листа за вихідним № 17/11-27, у якому повідомлено про факти, що свідчать про можливе вчинення посадовими особами і представниками ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна", що входить до групи Dyckerhoff-Buzzi Unicem, корупційних діянь та застосування нечесних практик ведення бізнесу в Україні, з проханням сприяти ТОВ "Лювада" у захисті його законних прав на своє майно (т. 1, а.с. 21).

Дане звернення заступником Голови Комітету ВРУ на підставі ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" було скеровано Міністрові внутрішніх справ України Авакову А.Б. для організації перевірки викладених у зверненні ТОВ "Лювада" доводів.

Зокрема, у п. 2 звернення зазначалося, що "03.03.2014 року керівництво Волинь-Цемент в особі генерального директора ОСОБА_3 та виконуючого обов'язки директора з виробництва ОСОБА_4 уклали з керівництвом Львівської залізниці в особі начальника Рівненської дирекції залізничних перевезень Львівської залізниці Івана Грубника договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії №Л/ДН-3/14/498/М/П, за яким Волинь-Цемент експлуатує не лише свої залізничні під'їзні колії, але й залізничні під'їзні колії ТОВ "Лювада" без жодних правовстановлюючих документів на них".

У п. 3 звернення вказано про "інші факти, що свідчать про можливе застосування менеджментом ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна" нечесних практик ведення бізнесу в Україні", зокрема, "за інформацією, отриманою від працівників ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна", що була підтверджена даними з відкритих реєстрів, підприємство протягом 2015-2017 років співпрацювало з фіктивними компаніями, залученими у схеми отримання незаконних податкових вигод та компаніями, що співпрацюють з фіктивними компаніями, систематично порушує строки по виплати заробітної плати своїм працівникам, що є грубим порушенням прав працівників" (т. 1, а.с. 26-27).

У матеріалах справи наявна копія листа за вихідним № 17/11-27 від 14 листопада 2017 року, що адресований ТОВ "Лювада" до Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ (у перекладі), у якому наведено таку ж інформацію (т. 1, а.с. 152-163).

У цьому листі зазначено, що з аналогічним зверненням ТОВ "Лювада" звернулася до CEMBOREAU, Associazione Italiana Tecnico Economica Cemento, Verein Deutsche Zementwerke, Bundesverban Baustoffe-Steine und Erden e.V., Portlend Cement Associacion, Czech Cement Associacion, Polish Cement Associacion, Концерн "Укрцемент", світові фінансові біржі Nasdaq, OTC, LSD, FSE, DSE, SSE, BSE, MSE, BTE, BAE, VSE (т. 1, а.с. 161 зворот).

Проте такі звернення у матеріалах справи відсутні.

Наказом № 8 від 22 січня 2018 року Генерального директора ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна" ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсторонено від роботи із збереженням заробітної плати на період з 22 січня 2018 року до 26 січня 2018 року, у зв'язку з розглядом Управлінням захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України звернення представників ТОВ "Лювада" щодо неправомірних дій посадових осіб "Волинь-Цемент" філії ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна", з метою забезпечення неупередженості розслідування та унеможливлення здійснення негативного впливу на проведення внутрішнього розслідування (т. 1, а.с. 31).

Наказом виконуючого обов'язки генерального директора ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна" №19 від 29 січня 2018 року затверджено результати проведеного розслідування за зверненням представників ТОВ "Лювада", відповідно до яких визнано дії посадових осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як такі, що не містили порушення професійних етичних норм ознак корупційного правопорушення, а з 29 січня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - приступити до виконання своїх посадових обов'язків (т. 1, а.с. 32).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вважаючи інформацію, розміщену ТОВ "Лювада" у листі за вихідним №17/11-27 від 14 листопада 2017 року, що адресований Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції, Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ та листах аналогічного змісту, що адресовані CEMBOREAU, Associazione Italiana Tecnico Economica Cemento, Verein Deutsche Zementwerke, Bundesverban Baustoffe-Steine und Erden e.V., Portlend Cement Associacion, Czech Cement Associacion, Polish Cement Associacion, Концерн "Укрцемент", світові фінансові біржі Nasdaq, OTC, LSD, FSE, DSE, SSE, BSE, MSE, BTE, BAE, VSE, недостовірною та такою, що порушує їх честь, гідність та ділову репутацію, звернулися до суду із позовом до ТОВ "Левада" про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов'язання спростувати цю інформацію та стягнути завдану їм моральну шкоду.

Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (частина перша статті 34 Конституції України). Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68 Конституції України).

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - Постанова) роз'яснено, що статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У пункті 15 Постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

У пункті 16 Постанови зазначено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Разом з тим, у разі встановлення, що таке звернення було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, настає відповідальність, передбачена законодавством України.

Як правильно встановлено місцевим судом, звернення ТОВ "Лювада" до Комітету ВРУ з питань запобігання та протидії корупції з листом про можливе вчинення посадовими особами і представниками ПрАТ "Дікергофф Цемент Україна", що входить до групи Dyckerhoff-Buzzi Unicem, корупційних діянь та застосування нечесних практик ведення бізнесу в Україні, було реалізацією конституційного права на звернення, з наміром захистити свої права на майно та перевірити наведені у ньому обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У порушення наведених вимог закону, позивачами не доведено факту направлення ТОВ "Лювада" листів із інформацію, про спростування якої вони просять, до Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ, CEMBOREAU, Associazione Italiana Tecnico Economica Cemento, Verein Deutsche Zementwerke, Bundesverban Baustoffe-Steine und Erden e.V., Portlend Cement Associacion, Czech Cement Associacion, Polish Cement Associacion, Концерн "Укрцемент", світові фінансові біржі Nasdaq, OTC, LSD, FSE, DSE, SSE, BSE, MSE, BTE, BAE, VSE.

Наявна у матеріалах справи копія листа за вих №17/11-02 від 14.11.2017 року, адресованого ТОВ "Лювада" до Буцці Унічем, Дікергофф ГмбХ не підтверджує факту направлення та отримання такого листа останніми.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Лювада" стосовно того, що у заявах про зміну предмета позову, позивачі одночасно змінили і предмет і підставу позову, що є недопустимим в силу припису ч. 3 ст. 49 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, 31.07.2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви про зміну предмета позову, у якій уточнили свої позовні вимоги про визнання, поширеної ТОВ "Лювада" інформації недостовірною, спростування такої інформації та стягнення завданої такими діями моральної шкоди.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення, тоді як підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

У поданій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заяві, останніми змінено предмет позову, а саме уточнено, заявлені ними позовні вимоги, однак підставу позову змінено не було.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю "Лювада" залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року - без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій віднести на рахунок ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2019 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук