ЄУН № 336/6825/2018
пр.№2/336/751/2019
10 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого - судді Суркової В.П.,
при секретарі Аксьоновій О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 22 у будинку № 7 по вул. Аваліані у м. Запоріжжі.
В обґрунтування позову зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2018 року є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до умов цього договору, продавець зобовязався в строк до 05.02.2018 року знятись з реєстрації місця проживання, а також зняти з реєстрації всіх зареєстрованих за вищевказаною адресою осіб та вчинити всі інші дії, необхідні для реалізації покупцем права власності в повному обсязі.
Проте, до теперішнього часу відповідачі з реєстраційного обліку не знялись, місце їх знаходження невідомо.
Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі перешкоджає йому розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Позивачем подано до суду письмове клопотання щодо розгляду справи без його участі, за змістом якої він позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавали, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідачів за письмовою згодою позивача.
За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 322, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.5-6). Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.02.2018 року, номер витягу 112690982 (а. с. 7).
Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири було укладено з ОСОБА_8, яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_9, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 15.05.2017 року за реєстровим № 681, та ОСОБА_1.
Згідно п. 4.1.1. цього договору, продавець зобовязався в строк до 05.02.2018 року знятись з реєстрації місця проживання, а також зняти з реєстрації всіх зареєстрованих за вищевказаною адресою осіб (а.с. 5).
Як вбачається з довідки відділу реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-42/3-7/210 від 06.02.2018 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 8).
За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Оскільки право користування є похідним від права власності, відповідачі втратили право користування спірною квартирою з моменту її продажу, тобто з 02.02.2018 року.
Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору.
Керуючись ст. 41 Конституції України ст. ст. 346, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою № 22 у будинку № 7 по вул. Аваліані у м. Запоріжжі.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер невідомий, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер невідомий, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер невідомий, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер невідомий, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер невідомий, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати у вигляді судового збору по 140 грн. 96 коп. з кожного, всього 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.П. Суркова