Справа № 234/8498/17
Провадження № 2/234/31/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Чернобай А.О.

секретар судового засідання Вербовецька Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області цивільну справу №234/8498/17 за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_2,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який мотивовано тим, що 09.12.2016 о 07 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вулиці Танкістів у м. Краматорську зі сторони вулиці Скрипника в напрямку вулиці ОСОБА_4 в районі будинку № 89 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем ChevroletLacettiNF 353НГ, 2008 р. в., державний номер АН 9492НН, який станом на 09.12.2016 року на праві власності належав позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 13.01.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у адміністративному правопорушенні, передбаченому ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до звіту № 87/17 від 30.04.2017 року вартість матеріальної шкоди, завданої йому, ОСОБА_1, становить 141 841,00 грн. Вартість експертного дослідження 750,00 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу була застрахована в СК «Кредо» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка сплатила йому страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

28.09.2017 року, уточнивши позовні вимоги позивач зазначив, що належний йому автомобіль після дорожньо-транспортної пригоди ремонтувати було недоцільно, а тому він прийняв рішення та продав його на розборку за 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною розпискою.

Окрім того, неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, що полягає у моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження майна. Розмір моральної шкоди оцінює у 5 000 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, посилаючись на ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 71 841 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., витрати на проведення експертного дослідження 750 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

26.07.2017 року по справі відкрите провадження та справа призначена до попереднього розгляду на 01.08.2017 рік на 11 год. 00 хв. Відповідачу запропоновано подати письмові заперечення проти позову.

01.08.2017 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 14.08.2017 рік.

28.09.2017 року у судовому засіданні відповідачем подані письмові заперечення проти позовних вимог, які мотивовано тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на те, що залишки автомобілю позивача мають певну вартість, проте, всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України, він не надає розміру вартості залишків автомобіля, тобто ухиляється від доведення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди зазначив, що позивач ніяк не обґрунтовує належними доказами розмір цієї шкоди, який на його думку є завищеним.

Крім того, зазначив, що не визнає вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи, так як вона не є судовою та не входить до складу судових витрат.

Враховуючи викладене просив прийняти рішення з урахуванням його заперечень.

28.09.2017 року під час судового засідання відповідачем ОСОБА_2 заявлене клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 28.09.2017 року по справі призначена судова автотоварознавча експертиза. Провадження по справі зупинене.

02.11.2017 року, 28.11.2017 року на адресу суду надійшли клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення дослідження № 1783.

05.12.2017 року ухвалою суду провадження по справі відновлено.

Ухвалою від 06.12.2017 року судом визначена можливість та необхідність проведення дослідження по матеріалам справи. Провадження по справі зупинене.

03.01.2018 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення дослідження № 1783.

10.01.2018 року ухвалою суду провадження по справі відновлено.

Ухвалою від 20.02.2018 рокуу задоволенні клопотання експерта відмовлено, судом визначена можливість та необхідність проведення дослідження по матеріалам справи без врахування вартості затрат, повязаних з продажом складників КТЗ, суми податків, зборів, інших обовязкових платежів від прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку, та вартості металобрухту.Провадження по справі зупинене.

20.03.2018 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення дослідження №1783.

21.03.2018 року ухвалою суду провадження по справі відновлено.

18.04.2018 року у судовому засіданні представником позивача заявлене клопотання про відвід експерта.

Ухвалою суду від 18.04.2018 рокуу відводі експерта відмовлено.

04.06.2018 року ухвалою суду визначена можливість та необхідність проведення дослідження по матеріалам справи.Провадження по справі зупинене.

03.07.2018 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи.

04.07.2018 року на адресу директора ДНДІСЕ судом повторно направлено ухвалу суду від 04.06.2018 року та повідомлено, що судовий експерт ОСОБА_5 у судовому засіданні 04.06.2018 року пояснив, що можливо провести дослідження для визначення розміру вартості спірного майна по матеріалам справи.

30.08.2018 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення дослідження №1783.

06.09.2018 року ухвалою суду провадження по справі відновлено.

02.10.2018 року ухвалою суду визначена можливість та необхідність приймати технічно справними складові, вузли і агрегати, що згідно матеріалів справи не підлягають ремонту або заміні, враховуючи принцип корисності. Провадження по справі зупинене.

27.11.2018 року на адресу суду надійшов висновок №3193 від 21.11.2018 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою від 28.11.2018 року провадження по справі відновлено.

17.01.2019 року у звязку з закінченням повноважень судді Михальченко А.О., на підставі розпорядження №30, справу було повторного автоматизованого розподілене між суддями. Протоколом повторного авторозподілу визначено головуючого по справі суддю Чернобай А.О.

Ухвалою від 18.01.2019 року суддею Чернобай А.О. справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду на 15.02.2019 рік.

21.03.2019 року під час судового засідання відповідачем ОСОБА_2 заявлене клопотання про витребування інформації щодо права власності на автомобіль ChevroletLacettiNF 353НГ, 2008 р. в., державний номер АН 9492НН, станом на 09.12.2016.

Клопотання судом задоволено протокольно. На адресу начальника ТСЦ МВС №1443 скеровано відповідний запит.

28.03.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на запит від ТСЦ МВС №1443 про реєстрацію права власності на автомобіль станом на 09.12.2016 рік.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав свої письмові заперечення проти позову, а також зазначив, що ціна продажу автомобілю позивача після ДТП недоведена.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані виявляти повагу до суду та інших учасників судового розгляду, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи.

Повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду позивач будь-яких заяв до суду не подав. Про час та місце судових засідань повідомлявся шляхом направлення судової повістки.

Приписами ч.1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи, окрім відповідача, незалежно від причин неявки. (п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України)

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без позивача, так як про дату, час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 09.12.2016 року о 07 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вулиці Танкістів у м. Краматорську зі сторони вулиці Скрипника в напрямку вулиці ОСОБА_4 в районі будинку №89 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем ChevroletLacettiNF 353НГ, 2008 р. в., державний номер АН 9492НН, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 13.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, судом встановлено, що 09.12.2016 року з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено автомобіль Chevrolet Lacetti NF 353НГ, 2008 р. в., державний номер АН 9492НН.

З відповіді ТСЦ МВС 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 27.03.2019 року №31/5-1443-907 суд вбачає, що станом на 09.12.2016 рік, власником автомобілю Chevrolet Lacetti NF 353НГ, 2008 р. в., державний номер АН 9492НН, був ОСОБА_1, позивач по справі.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 87/17 від 30.04.2017 року вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля Chevrolet Lacetti NF 353НГ, складає 141 841,00 грн.

27.04.2016 року ОСОБА_1 оплатив послуги з автотоварознавчого дослідження. Вартість послуг становить 750 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 87/17 від 27.04.2016 року.

Висновок був виконаний відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року.

Зазначений висновок був складений сертифікованим експертом, який в присутності представника позивача та відповідача ОСОБА_2 проводив огляд автомобіля з подальшим складанням акту огляду транспортного засобу та висновку, про що зазначено в самому висновку та про що свідчать підписи позивача, представника позивача та відповідача в акті огляду транспортного засобу від 24.04.2017 року.

З огляду на втрату товарної вартості зазначеного транспортного засобу позивач здійснив продаж залишків пошкодженого автомобіля. Позивачем було продано пошкоджений автомобіль Chevrolet Lacetti NF 353НГ за 20 000,00 грн., в підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія розписки від 20.09.2017 року.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З висновку експерта № 3193 від 21.11.2018 року суд вбачає, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.12.2016 року, згідно матеріалів справи, ринкова вартість автомобіля Chevrolet Lacetti NF 353НГ складала 49 999,76 грн., тобто на 29 999,76 грн. більше, а ніж автомобіль було продано ОСОБА_1

Виходячи з зазначеної норми Цивільного кодексу України, суд вважає доводи відповідача про те, що позивач продав належний йому автомобіль за заниженою вартістю необґрунтованими, так як ОСОБА_1, як власник мав право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, у тому числі відчужувати його за будь-якою ціною.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у СК «Кредо», то ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., що не заперечувалось учасниками справи.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з даним позовом до ОСОБА_2 просить стягнути з нього 71 841,00 грн. збитків, які є різницю між ринковою вартістю автомобіля Chevrolet Lacetti NF 353НГ, на момент ДТП, та вартістю транспортного засобу, за яку було продано залишки автомобіля після ДТП за вирахуванням сплаченого страховою компанією відповідача страхового відшкодування.

За приписами ст. 22,23,1166,1167 ЦК України особа, якій завдано матеріальної та моральної шкоди, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загального правила, встановленого ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Тобто тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6, ( зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11, від 25 травня 1998 р. № 15 та від 24 жовтня 2003 р. № 9 ), під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.

Особа яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Згідно поданих доказів такі обставини встановлені не були, тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 повинен відповідати за завдану шкоду.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, в силу вимог ст. 1194 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка настає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Приписами п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Врахувавши те, що сума страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп. була сплачена СК «Кредо» позивачу та розмір такої страхової виплати є недостатнім для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 71 841,00 грн. збитків, а також витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 750 грн. 00 коп. заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1-4 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. позивач посилався на те, що така шкода завдана йому в результаті пошкодження його майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом беззаперечно встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає у пошкодженні майна.

Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди суд виходить із того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру правопорушення і його наслідків для позивача, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 3 000 грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає, що згідно квитанції № 42563 від 06.06.2017 року за звернення до суду з зазначеним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 975 грн. 91 коп., а відтак, враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 975 грн. 91 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 141, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) матеріальну шкоду у розмірі 71 841 грн. 00 коп. (сімдесят одна тисяча вісімсот сорок одна грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. 00 коп. (три тисячі грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) витрати повязані із залученням експерта у розмірі 750 грн. 00 коп. (сімсот пятдесят грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) витрати по сплаті судового збору у розмірі 975 грн. 91 коп. (девятсот сімдесят пять грн. 91 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного судучерез Краматорський міський суд Донецької області.

Повний текст судового рішення складений суддею 09.04.2019 року.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й віддруковано в одному екземплярі.

Суддя: