Постанова

Іменем України

11лютого 2019 року

м. Київ

справа № 179/435/16-ц

провадження № 61-6333св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Новопетрівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5,

треті особи: відділ Держгеокадастру у Магадалинівському районі Дніпропетровської області, Магдалинівська державна нотаріальна контора,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року у складі судді Ковальчук Т. А. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, треті особи: відділ Держгеокадастру у Магдалинівському районі Дніпропетровської області, Магдалинівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом.

Позовна заява. з урахуванням уточнень, мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - ОСОБА_7. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 5,230 га, розташованої на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_7 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 01 червня 2001 року.

За життя ОСОБА_7 залишила заповіт від 15 грудня 2004 року, в якому вказала позивача, як спадкоємця всього свого майна.

На момент відкриття спадщини спадкоємцями за законом були б її доньки: мати позивача - ОСОБА_8 та - ОСОБА_5

ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_4 просив суд визнати право власності на земельну ділянку площею 5,230 га, розташованої на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області по праву спадкування за заповітом.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області

від 21 липня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 5,230 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 01 червня

2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за Мд № 4902, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем по заповіту, який залишила ОСОБА_7, а тому ОСОБА_4 має право на спадкування. Інші особи, які є спадкоємцями відсутні.

Постановою апеляційного Суду Дніпропетровської області від 29 березня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області

від 21 липня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_6, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд вказав, що посилання заявника на незалучення його до участі у справі не дає підстав для скасування судового рішення, оскільки судовим рішення право власності ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку скасовано.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

10 травня 2018 року ОСОБА_6 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від

29 березня 2018 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_6 безпідставно не було залучено до участі у справі, що позбавило його можливості надати свої пояснення щодо обставин справи, оскільки саме ОСОБА_6 є власником спірної земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено відповідний запис.

Доводи інших учасників справи:

17 липня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Відзив обґрунтовано тим. що ОСОБА_6 ніякого відношення до спадщини не має, та ніколи не був належним власником спірної земельної ділянки.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного суду від 19 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.

Зупинено виконання рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

У липні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 01 червня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за Мд № 4902, земельна ділянка площею 5.230 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області належала ОСОБА_7

Згідно заповіту, складеного 15 грудня 2004 року, посвідченого секретарем Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та внесеного в реєстр за № 246, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті вказала позивача, як спадкоємця всього свого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

27 січня 2006 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але листом нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина перша статті 1223 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про визнання за ОСОБА_4 право власності на спірну земельну ділянку, оскільки ОСОБА_7 15 грудня

2004 року розпорядилась своєю волею, заповівши ОСОБА_4 спірну земельну ділянку. Інших спадкоємців на спірну земельну ділянку немає.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи заявника щодо порушення його прав є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року, за яким ОСОБА_6 зареєстрував за собою право власності на спірну земельну ділянку, скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня

2015 року та відмовлено ОСОБА_6. у задоволенні позовних вимог до Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки дійсним та визнання на неї права власності. Дане рішення набрало законної сили.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2018 року зупинено виконання рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області

від 21 липня 2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська