Справа № 2-о/593/63/2019
У Х В А Л А

Бережанський районний суд Тернопільської області

"11" грудня 2019 р.

В складі:

головуючого судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , зазначивши заінтересованою особою управління обслуговування громадян Бережанський відділ обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, звернулася до Бережанського районного суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення й просила суд встановити, що записи у книгах нарахування заробітної плати робітникам і службовцям Бережанської макаронної фабрики за 1983-1984 роки, що зазначені на ім`я ОСОБА_2 та книгах нарахування заробітної плати робітникам і службовцям Бережанської макаронної фабрики за 1985-1989 року, що зазначені на ім`я ОСОБА_2 . належать ОСОБА_1 ; записи у книгах по заробітній платі форми №К18 за 1989-1994 роки, що зазначені на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_1 .

29 жовтня 2019 року у справі відкрито провадження.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. На адресу суду подала заяву, в якій вказала, що не заперечує щодо залишення без розгляду її заяви про встановлення факту, що має юридичне значення у зв`язку із наявністю спору про право; розгляд справи просила провести без її участі.

У судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. На адресу суду направив заперечення по справі, у якому зазначив, що вважає вимоги заявника по справі безпідставними, встановлення факту необхідне для призначення пенсії, а тому встановлення вказаного у заяві факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме: права на призначення пенсії, отже заява про встановлення факту підлягає залишенню без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заперечення по справі заінтересованої особи та заяву ОСОБА_1 , суд прийшов до такого.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, -залишає заяву без розгляду.

Як вказано у листі Верховного суду України від 01.01.2012 Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення чітко передбачено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: 1) трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг).

Згідно п.12 Постанови Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, - не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Крім того, листом Верховного суду України від 01.01.2012 Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказано на те, що для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

Пунктом 3 ч. З Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно пункту 2 листа Верховного суду України від 01.01.2012 Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник просить встановити той факт, що записи у книгах нарахування заробітної плати робітникам і службовцям Бережанської макаронної фабрики за 1983-1984 роки, що зазначені на ім`я ОСОБА_2 та книгах нарахування заробітної плати робітникам і службовцям Бережанської макаронної фабрики за 1985-1989 року, що зазначені на ім`я ОСОБА_2 . належать ОСОБА_1 ; записи у книгах по заробітній платі форми №К18 за 1989-1994 роки, що зазначені на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_1 і очевидно є пов`язаними із встановленням факту праці заявниці у певні періоди у певних організаціях (установах).

Даний факт необхідно встановити для того, щоб заявник отримала право на призначення пенсії.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою рішення у таких справах є лише є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися заява про факт, але не спір про цивільне право, у даному випадку про право особи на призначення пенсії на підставі згаданих архівних довідок.

У ч.1 ст.315 ЦПК України є чіткий та вичерпний перелік фактів, встановлених законодавцем, які підлягають встановленню, однак встановлення факту праці у вказаному переліку відсутній, а тому такий спосіб захисту права неможливий.

Заінтересована особа заперечила можливість вирішення порушеного заявницею питання в окремому провадженні шляхом встановлення юридичного факту, тим самим фактично невизнавши право заявниці на призначення її пенсії з врахуванням відомостей, зазначених у згаданих записах у книгах нарахування заробітної плати.

Вищенаведене свідчить про те, що у даному випадку має місце спір про право, що виключає розгляд цієї заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів в порядку окремого провадження, а тому заява має бути залишена без розгляду.

У відповідності до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

При поданні заяви до суду заявницею сплачено судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, що підтверджується квитанцією №23 від 25 жовтня 2019 року.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність залишення даної заяви без розгляду з тих підстав, що має місце спір про право і така заява не може бути вирішена за правилами окремого провадження, сплачений заявницею судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає поверненню заявниці в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.294, 315 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 15 травня 1996 року) сплачений при поданні заяви до суду судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок згідно квитанції №23 від 25 жовтня 2019 року.

Роз`яснити, що заінтересовані особи мають право подати позов до суду на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко