Справа № 216/3913/17
Провадження 2-з/216/20/19
УХВАЛА

іменем України

08 лютого 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння.

07 лютого 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить забезпечити позов про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії по відчуженню домоволодіння № 5 по вул. Чигиринській у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, обґрунтовуючи свою заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача, а також ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду. Так, 02 серпня 2018 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу ухвалив заочне рішення про усунення перешкод ОСОБА_4 у володінні та користуванні житловим будинком № 5, що розташований по вул. Чигиринській в м. Кривому Розі, знявши ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за даною адресою. Наявність цього рішення підтверджує, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду. ОСОБА_4 оголосила продаж будинку, вчиняє дії по виселенню заявника.

В порядку ст. 153 ЦПК України, розгляд заяви здійснюється без виклику учасників справи.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 150 ЦПК України, позов, серед іншого, забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії.

У Рішенні від 31.05.2011, № 4-рп/2011 "У справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України"Конституційний Суд України зазначає, що метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову (частина третя статті 152, частина четверта статті 153, стаття 155, пункт 2 частини першої статті 293 Кодексу).

Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, заявленим позовом у даній справі позивач встановлює право спільної сумісної власності на домоволодіння, яке перебуває в приватній власності відповідача, і позивач відповідно до заяви про забезпечення позову, і просить заборонити вчинити певні дії по відчуженню цього домоволодіння.

А від так, у разі задоволення позову ОСОБА_3 у даній справі, за наявності певних обставин, не виключається задоволення його позову про визнання права на частку домоволодіння, яке на даний час належить відповідачу.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 навів причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та зазначив про те, що відповідач шляхом звернення до суду з позовом, зняв позивача з реєстраційного обліку в даному домоволодінні, що підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця проживання особи відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, а тому у позивача є підстави вважати, що відповідач може вчинити недобросовісні дії щодо відчуження домоволодіння, яким вона зараз володіє (продати, передати в оренду, знищити, тощо).

Наведені позивачем обґрунтування необхідності забезпечення позову підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд вважає, що з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, яка у цей час на відповідній правовій підставі володіє домоволодінням, право на яке відшуковує позивач, і початок цього пов'язаний саме з заявленими позовними вимогами у цій справі, є підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії по відчуженню спірного домоволодіння.

Невжиття заходів забезпечення позову про які просить ОСОБА_3 позбавить його можливості на ефективний захист, або поновлення його порушених прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

В той час як, заборона відчуження не матиме для відповідача жодних негативних наслідків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 258-261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1 вчиняти будь які дії по відчуженню домоволодіння № 5 по вул. Чигиринській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яке на праві власності належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 07 грудня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі № 5-1073, до розгляду судом даної справи по суті.

Копію ухвали направити сторонам для відома та виконавчому комітету Криворізької міської ради для виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі вирішення питання без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в Дніпровський апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Бутенко М.В.