Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 357/16099/15-ц

провадження № 61-9087св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,

представники позивача: КуриченкоКостянтин Олегович, Микитюк Михайло Степанович, Хмиров Едуард Олександрович, Онищенко Олег Олександрович,

відповідач - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року в складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П., Фінагєєва В. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 05 травня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 629-021/08Р, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 11 728,00 доларів США, зі сплатою

11,99 % річних, строком до 05 травня 2015 року. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, станом на 18 червня 2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 14 888,16 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 7 367,90 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 2 569,28 доларів США, пені за кредитом - 3 927,72 доларів США та пені за відсотками - 1 023,26 доларів США.

З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 888,16 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що заявник звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з пропуском строку позовної давності про застосування якого заявляла відповідач.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2008 року за період з 13 листопада 2012 року, яка складається із: заборгованості за кредитом - 4 616,00 доларів США, заборгованості за відсотками - 1 109,86 доларів США, пені за кредитом -

44 309,74 грн, пені за відсотками - 13 081,86 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд, виходив з того, що установлений статтею 257 ЦК України строк позовної давності заявником щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за період з листопада 2012 року по листопад 2015 року не пропущений, тому за цей період такі кошти підлягають стягненню з боржника на користь кредитора.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2016 рокуОСОБА_7 подаладо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року до Верховного Суду передано цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 05 травня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір № 629-021/08Р, відповідно до умов якого остання отримала кредит для придбання автомобіля у розмірі 11 728,00 доларів США, зі сплатою

11,99 %, строком до 05 травня 2015 року.

Відповідно до пункту 4.5 кредитного договору відсотки за користування кредитом, що нараховуються у період з 05 травня 2008 року до моменту повернення кредиту, підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в пункті 1.2 цього договору.

Право дострокової вимоги банку погашення заборгованості за кредитом передбачено пунктом 9 кредитного договору.

Судами встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 23 червня 2012 року.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, станом на

18 червня 2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 14 888,16 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 7 367,90 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 2 569,28 доларів США, пені за кредитом - 3 927,72 доларів США та пені за відсотками - 1 023,26 доларів США.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.2 договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункт 4.4 договору).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Пунктом 9.2 кредитного договору визначено, що шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення.

Встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідачем ОСОБА_7 здійснено 23 червня 2012 року, а тому за умовами пункту 9.2 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто з 04 серпня 2012 року.

Після зміни строку виконання зобов'язання (04 серпня 2012 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 9.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16.

Таким чином, враховуючи вищевикладені вимоги закону та умови кредитного договору, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що позов банку до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з листопада 2012 року по листопад 2015 року є обґрунтованим, не взявши до уваги того, що останній платіж відповідачем здійснено 23 червня 2012 року, а тому згідно з пунктом 9. 2 кредитного договору строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення.

Отже, враховуючи те, що строк дії кредитного договору (до 05 травня 2015 року) було змінено на підставі умов договору (пункт 9.2) до 04 серпня 2012 року, з якого і почався перебіг позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс Банк» задоволенню не підлягають.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року скасувати, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило