П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-2410 Головуючий у1-й інстанції - Хоменко О. Л.

Унікальний №752/2568/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Забуги Алли Іванівни в інтересах ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" пред'явив в суд позов до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14 жовтня 2010 року у розмірі 106 001 грн 28 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 14 жовтня 2010 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 23 000 грн.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, водночас відповідач своєчасно заборгованість за кредитним договором, у тому числі процентами за користування кредитом, не погасив, що призвело до виникнення у нього заборгованості у розмірі 106 001 грн 28 коп., з якої: 40 001 грн 28 коп. - заборгованість за кредитом; 66 000 грн - заборгованість за процентами.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року позовні вимоги задоволені.

Суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 106 001 грн 28 коп., а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5 через свого представника, адвоката Забугу А. І., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с.143-146).

Відзиву на апеляційну скаргу позивач, АТ КБ "ПриватБанк", у визначений судом строк не подав.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга адвоката Забуги А. І. в інтересах ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В рамках даної справи судом першої інстанції встановлено, що 14 жовтня 2010 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 23 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті ПАТ КБ "ПриватБанк" www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивачем виконано взяті на себе зобов'язання за вказаним договором шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі вказаної суми, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, платежів в рахунок погашення кредиту не здійснює, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за вказаним договором, згідно з з розрахунком заборгованості за договором кредиту № б/н від 14 жовтня 2010 року, у відповідача станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 253 335 грн 25 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 40 001 грн 28 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 210 447 грн 85 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 2 886 грн 12 коп.

Наявність зазначеної суми заборгованості підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача за період з 14 жовтня 2010 року по 26 січня 2017 року.

За встановлених обставин, оскільки відповідно до змісту позовної заяви позивачем заявлені вимоги про стягнення частини заборгованості за кредитним договором у розмірі 106 001 грн 28 коп., з якої: 40 001 грн 28 коп. - заборгованість за кредитом; 66 000 грн - заборгованість за процентами, районний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого ПАТ КБ "ПриватБанк" позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.117-118).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача та позивачем не доведено, що самі ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Як вірно встановлено районним судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_5, підписуючи анкету-заяву від 14 жовтня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами (а.с.11, 16-39).

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже в даному випадку Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка універсальна" 55 днів льотного періоду", яка підписана ОСОБА_5 14 жовтня 2010 року, останній ознайомився з фінансовими умовами надання платіжної картки "Кредитка універсальна" 55 днів льотного періоду" і прикладами розрахунку суми сплати за користування кредитними коштами (а.с.113).

Як убачається з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості (а.с.8-10), а також банківської виписки по рахунку відповідача (а.с.76-98), заявлені до стягнення суми заборгованості підтверджені в ході перевірки розрахунку апеляційним судом.

Водночас представником відповідача як в ході розгляду справи судом першої інстанції, так і в апеляційному суді не надано контррозрахунку заборгованості за кредитним договором на підтвердження своєї позиції про те, що при визначенні розміру заборгованості позивач надав суду Умови та Правила надання банківських послуг в редакції, яка не поширюється на спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надано мотивованої оцінки аргументам сторони відповідача, викладеним в запереченнях на позовну заяву, є необґрунтованими.

При вирішенні справи судом було досліджено банківську виписку по рахунку (а.с.76-98), на відсутність якої сторона посилалась у своїх запереченнях. З цієї банківської виписки чітко і однозначно убачається, що відповідач активував та активно використовував кредитну карту у якості платіжного засобу при проведенні розрахунків за придбані товари та надані послуги.

Тому відсутність у мотивувальній частині оскаржуваного рішення аргументації відхилення цих доводів не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки таке порушення не призвело до неправильно рішення спору по суті.

Інших доводів неправильності оскаржуваного рішення суду апеляційна скарга представника відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку про те, що висновки районного суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Забуги АллиІванівни в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома