ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

справа № 643/10865/15-ц

провадження № 22-ц/818/210/19

03 квітня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - Підприємство «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів»,

відповідач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Головне управління Національної поліції в Харківській області,

третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України,

третя особа - Московський відділ Головного управління національної поліції в Харківській області,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика Прем`ра»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-ком Плюс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Зубара Владислава Володимировича - голови комісії з припинення/ліквідації Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «МАРК» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2018 року в складі судді Горбунової Я.М.,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2015 року Зубар Владислав Володимирович - голова комісії з припинення/ліквідації Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів» (далі - Підприємство «Основа-Промінвест»), зміненого на Підприємство «Основа-Промінвест» Громадської організації «Моніторинг та аналіз розвитку Країни», звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Головне управління Національної поліції в Харківській області, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області Державної фіскальної служби України (далі - ГУ ДФС у Харківській області ДФСУ), Московський відділ Головного управління національної поліції в Харківській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика Прем`ра» (далі - ТОВ «Меблева фабрика Прем`ра»),Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-ком Плюс» (далі - ТОВ «Транс-ком Плюс»), про визнання недійсними договорів відчуження майна та застосування наслідків недійсності правочинів, витребування майна.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що ОСОБА_1 виконував обов'язки директора Підприємства «Основа-Промінвест», зміненого на Підприємство «Основа-Промінвест» Громадської організації «Моніторинг та аналіз розвитку Країни», на підставі протоколу № 6/1 засідання центральної ради громадської організації «Фонд підтримки інвалідів». 30 березня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади, у зв'язку з чим були припинені його повноваження на представництво від імені цієї юридичної особи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, організаціях, установах незалежно від форми власності. В квітні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка виконувала обов'язки головного бухгалтера, намагалися завдати шкоди позивачу шляхом незаконного блокування, функціонування, рейдерського захоплення орендованого позивачем приміщення, поширення фіктивних документів (заяв, договорів, звітів), підписаних заднім числом, протиправного утримання товарно-матеріальних цінностей та документів суворої звітності, печаток. Повертати майно та документи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовляються. За фактом рейдерського захоплення орендованого позивачем приміщення було відкрито кримінальне провадження та на даний час проводяться слідчі дії. Крім того відкриті кримінальні провадження за фактом порушення трудового законодавства, ухилення від сплати податків, шахрайства, підробки документів та зловживання службовим становищем.

Зазначає, що 21 квітня 2015 року ОСОБА_1 без проведення загальних зборів засновників Підприємства «Основа-Промінвест» - Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів» та отримання згоди на відчуження майна підприємства, знаючи про те, що він не є керівником Підприємства «Основа-Промінвест» з 31 березня 2015 року та що його довіреності були відкликані новим керівником підприємства, начебто видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 на продаж транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Lt 46», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 При цьому продаж вчинено за заниженою ціною.

На даний час на примусовому виконанні Московського Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управлення юстиції перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду Харківської області від 02 червня 2015 року № 922/5057/13 про витребування з незаконного володіння Підприємства «Основа-Промінвест» ГО «Фонд підтримки інвалідів» на користь власника - Приватного підприємства «Інтелект-право» наступного майна: обробного центру з чпу (Weeke Venture 06S № 0-250-16-1875); напівавтоматичного трубогібу А38 ТNСВ; ділянки фарбування порошковими полімерними фарбами; форматно-круглопільного верстату F45 № 08-06-10-033; автоматичного кромкообліцювального верстату КDN 340 № 0-261-20-3411; компресору GS 17/100/306/САR/Т; станку Аlfa-21Т сверлильно-присадочного; устаткування з виробництва меблевої кромки «International», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Боржник бажає добровільно виконати наказ господарського суду, однак державний виконавець не витребовує вказане майно, оскільки ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 протидіють виконавчим діям та ввели державного виконавця в оману, посилаючись на те, що це майно належить їм. За даним фактом відкрито кримінальне провадження № 0001139 за статтею 190 КК України та Московським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування.

В квітні 2015 року ОСОБА_1 здійснив крадіжку транспортного засобу ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_2, та не повернув автомобіль Підприємству «Основа-Промінвест» ГО «Фонд підтримки інвалідів», що підтверджується актом інвентаризації від 25 квітня 2015 року № Ѕ.

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 незаконно утримують документи позивача за період з 27 січня 2013 року по 10 квітня 2015 року (з дати реєстрації юридичної особи по дату внесення змін до державного реєстру щодо припинення повноважень ОСОБА_1 як керівника), а саме: трудові книжки на 86 працівників; звіти позивача перед органами державної влади та місцевого самоврядування; засновницькі та статутні документи; бухгалтерську документацію; трудові та цивільно-правові договори; документи щодо господарської діяльності в період з 10 квітня 2015 року по 20 лютого 2017 року; печатки підприємства. Оскільки на даний час він є керівником підприємства, то вказані документи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язані передати йому.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати недійсним договір відчуження транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Lt 46», реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності Підприємства «Основа-Промінвест», та ОСОБА_3; застосувати наслідки недійсності довіреності ОСОБА_4 як керівника Підприємства «Основа-Промінвест» на продаж даного транспортного засобу; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Підприємства «Основа-Промінвест» транспортний засіб - ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_2; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Підприємства «Основа-Промінвест» трудові книжки 86 працівників згідно зі Списком, складеним на підставі банківських виписок перерахованої заробітної плати та сплачених податків; звіти позивача перед органами державної влади та місцевого самоврядування (баланс 2013 року; фінансовий звіт 2013 року; податкові декларації з ПДВ 2013-2015 років; облікові картки працівників, зазначених у п.1 позовних вимог згідно з Формою ОК-5); засновницькі та статутні документи; бухгалтерську документацію за період з початку реєстрації підприємства до 20 лютого 2017 року; Звіти з ЄСВ 201302015 роки; трудові та цивільно-правові договори за весь період діяльності Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів», зокрема укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика «Прем'єра» (далі - ТОВ «МФ «Прем'єра») щодо продажу ділянки фарбування порошковими полімерними фарбами; витребувати з незаконного володіння ТОВ «МФ «Прем'єра» ділянку фарбування порошковими полімерними фарбами; витребувати з незаконного володіння ФОП ОСОБА_1 наступне обладнання: обробний центр з чпу (Weeke Venture 06S № 0-250-16-1875); напівавтоматичний трубогіб А38 ТNСВ; ділянку фарбування порошковими полімерними фарбами; форматно-круглопільний верстат F45 № 08-06-10-033; автоматичний кромкообліцювальний верстат КDN 340 № 0-261-20-3411; компресор GS 17/100/306/САR/Т; станок Аlfa-21Т сверлильно-присадочний; устаткування з виробництва меблевої кромки «International».

12 травня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заперечення на позовну заяву, в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заперечення мотивовані тим, що договір купівлі-продажу транспортного засобу «Volkswagen Lt 46», реєстраційний номер НОМЕР_1, укладено з дотриманням вимог діючого законодавства та з боку ОСОБА_3 виконані всі його умови, оскільки 21 квітня 2015 року вона в повному обсязі перерахувала кошти на рахунок позивача. Перереєстрація проведена ОСОБА_4 на підставі доручення позивача, яке не скасовано в установленому законом порядку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року провадження у справі в частині позову, пред'явленого до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, закрито з підстав, передбачених частиною 2 статті 4 та статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

18 червня 2018 року ТОВ «МФ «Прем'єра» подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині витребування з незаконного володіння ТОВ «МФ «Прем'єра» ділянки фарбування порошковими полімерними фарбами.

Відзив мотивовано тим, що 29 грудня 2014 року між Підприємством «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів» та ТОВ «МФ «Прем'єра» укладено договір купівлі-продажу № 2912, відповідно до умов якого продавець в порядку та на умовах, визначених цим договором зобов'язалося передати у власність покупцю належний продавцеві на праві власності товар (ділянку фарбування порошковими полімерними фарбами, що комплектуються за системою повітря) за ціною 120 000 грн. 00 коп., а покупець - прийняти такий товар та сплатити його поетапно згідно з графіком розстрочки, вказаному в пункті 5 цього договору. Вказана сума була сплачена в повному обсязі згідно з платіжними дорученнями від 29 грудня 2014 року № 628, від 19 січня 2015 року № 670, від 19 лютого 2015 року № 832, від 13 березня 2015 року № 928, від 28 квітня 2015 року № 1115, від 13 травня 2015 року № 1179, від 15 травня 2016 року № 1197. Ці обставини встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 02 листопада 2016 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог.

10 жовтня 2018 року Зубар В.В. - голова комісії з припинення/ліквідації Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «МАРК» звернувся до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи та не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин; звертає увагу на те, що розгляд справи безпідставно зупинявся та затягувався, було задоволено лише одне клопотання щодо підтвердження шлюбних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, у зв'язку з чим головуючому декілька разів заявлявся відвід; крім того, розгляд справи проводився з порушенням процесуального закону, оскільки письмові документи досліджені не були, зміни до позовних вимог не приймалися та не розглядалися, в дебатах не була надана можливість задати питання та не було проголошено вступну та резолютивну частину рішення; відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції не врахована правова позиція, що міститься в постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2723цс16.

03 грудня 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Інші відповідачі та треті особи рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що на підставі Протоколу № 6/1 Засідання Центральної Ради ГО «Фонд підтримки інвалідів» від 26 січня 2009 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Підприємства «Основа-Промінвест» ГО «Фонд підтримки інвалідів». 30 березня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади директора.

Звертаючись із позовом, позивач, крім іншого, зазначив, що 21 квітня 2015 року ОСОБА_1 без проведення загальних зборів засновників Підприємства «Основа-Промінвест» - ГО «Фонд підтримки інвалідів» та отримання згоди на відчуження майна підприємства, знаючи про те, що він не є керівником Підприємства «Основа-Промінвест» з 31 березня 2015 року та що його довіреності були відкликані новим керівником підприємства, видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 на продаж транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Lt 46», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 При цьому продаж вчинено за заниженою ціною.

Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року між Підприємством «Основа-Промінвест», в інтересах якого діяв ОСОБА_4 на підставі довіреності № 1 від 30 грудня 2014 року (комітент), та ОСОБА_3 (покупець) укладено Договір № 693/15/652568 (при оплаті тільки комісійного збору). Цей договір підписало також ТОВ «Транс-ком Плюс» (комісіонер). Того ж дня ТОВ «Транс-ком Плюс» видало ОСОБА_3 довідку-рахунок № 652568, згідно з якою вартість продажу автомобіля склала 30 000 грн. 00 коп. (а. с. 246-247 т. 1, 162 Т. 2).

Відповідно до статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов'язок відшкодувати завдані товариству збитки. Однак закон ураховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин - бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (стаття 203, частина 1 статті 215 ЦК України).

За таких обставин, з урахуванням статті 98 ЦК України та з огляду на приписи статей 92, 203, 215, 241 ЦК України рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Таким чином, у разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, воно є недійсним з моменту його прийняття.

Проте, для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою, з підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, не має самостійного юридичного значення сам по собі той факт, що згодом визнано недійсним у судовому порядку рішення загальних зборів учасників товариства про обрання (призначення) виконавчого органу, згідно якого виконавчий орган діяв на момент укладення договору.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Враховуючи загальні засади здійснення цивільних прав, висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обов'язки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 12 липня 2017 року у справі № 6-62цс16.

Суду не надано належним та допустимих доказів на підтвердження того, що Підприємство «Основа-Промінвест», в інтересах якого діяв ОСОБА_4 на підставі довіреності № 1 від 30 грудня 2014 року (комітент), ОСОБА_3 (покупець) та ТОВ «Транс-ком Плюс» (комісіонер) під час укладенння Договору № 693/15/652568 діяли недобросовісно, зокрема, що ОСОБА_3 була залучена до участі в укладенні договору купівлі-продажу автомобіля з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

29 грудня 2014 року між Підприємством «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів» та ТОВ «МФ «Прем'єра» укладено договір купівлі-продажу № 2912, відповідно до умов якого продавець в порядку та на умовах, визначених цим договором зобов'язалося передати у власність покупцю належний продавцеві на праві власності товар (ділянку фарбування порошковими полімерними фарбами, що комплектуються за системою повітря) за ціною 120 000 грн. 00 коп., а покупець - прийняти такий товар та сплатити його поетапно згідно з графіком розстрочки, вказаному в пункті 5 цього договору. Вказана сума була сплачена в повному обсязі згідно з платіжними дорученнями від 29 грудня 2014 року № 628, від 19 січня 2015 року № 670, від 19 лютого 2015 року № 832, від 13 березня 2015 року № 928, від 28 квітня 2015 року № 1115, від 13 травня 2015 року № 1179, від 15 травня 2016 року № 1197. Ці обставини встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 02 листопада 2016 року.

За правилами частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Належних та допустимих доказів на підтвердження позову в іншій частині матеріали справи не містять.

Згідно з Висновком від 30 березня 2015 року старшого дільничного інспектора міліції Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за фактом втрати документів 26 березня 2015 року о 12 год. ОСОБА_8 тролейбусом 1-го маршруту з центральної частини міста направлявся за адресою: проспект Героїв Сталінграду м. Харків. Коли покинув транспорт, виявив, що відсутній поліетиленовий пакет з документами підприємств, керівником яких він є. Зокрема, були відсутні Статут Підприємства «Основа-Промінвест» громадської організації «Фонд підтримки інвалідів», Статут громадської організації «Фонд підтримки інвалідів», протоколи загальних зборів, протоколи засідань організації, заяви та накази щодо працівників фонду, дві кругли печатки (а. с. 51 т. 2).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09 вересня 2015 року в задоволенні позову Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів», Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів», Філії № 1 Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «Фонд підтримки інвалідів» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум С.П.», Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про витребування з незаконного володіння відповідачів трудових книжок працівників, звітів, протоколів зборів, бухгалтерської документації, трудових та цивільно-правових договорів відмовлено.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України).

За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасник справи зобов'язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин першої, п'ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в позові.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Зубара Владислава Володимировича - голови комісії з припинення/ліквідації Підприємства «Основа-Промінвест» Громадської організації «МАРК» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова