17.01.2019 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира
в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.
при секретарі Зубрицькій Т.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що в 2016 році між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено договори позики, згідно яких ОСОБА_1 як позикодавець надала, а ОСОБА_2, що виступила позичальником, отримала грошові кошти в загальній сумі 226 000,00 грн. та 8500,00 доларів США.
Позивач зауважує, що отриманими на підтвердження умов договорів позики розписками обумовлено строк виконання зобов»язання. Відповідач ухиляється від їх виконання, станом на 25.09.2017 року виникла загальна заборгованість, що включає: суму боргу з врахуванням індексу інфляції в розмірі 261 575,59 грн.; суму боргу - 8500,00 доларів США; 3 % річних внаслідок прострочення виконання зобов»язання - 8068,00 грн., 220 доларів США.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму коштів, відшкодувати судові витрати.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання не з»явилась. про час розгляду справи повідомлялась належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив.
Між позивачем та відповідачем 05.04.2016 року укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 як позикодавець надала, а ОСОБА_2 - позичальник, отримала грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США та 60 000,00 грн. із зобов»язанням сплати позичальником 5 % за кожен місяць користування коштами, повернення протягом 2-3 місяців.
Договором позики від 11.04.2016 року сторони погодили надання відповідачу 140 000,00 грн., на умовах сплати 5 % за кожен місяць користування коштами, повернення протягом 2-3 місяців.
Згідно договору від 25.04.2016 року відповідач отримала за договором позики 2500 доларів США.
Укладеним договором позики від 27.05.2016 року сторони встановили надання відповідачу як позичальнику 1000,00 доларів США із зобов»язанням повернення протягом одного місяця.
14.06.2016 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 26 000,00 грн., зобов»язується повернути протягом 2-3 місяців, сплатити 5 % за кожен місяць користування коштами.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні оригіналами розписок з відповідним змістом.
За змістом розписки, складеної на підтвердження укладення договору позики від 05.04.2016 року про отримання у позику 5000,00 доларів США та 60 000,00 грн., грошова сума в розмірі 5000,00 грн. повернута 11 травня.
Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В судовому засіданні за наслідком встановлення характеру правовідносин, які виникли між сторонами, з»ясовано строк та порядок повернення отриманих відповідачем за договорами позики грошових коштів, визначено неналежне виконання боржником взятих на себе зобов»язань.
За положеннями ч.2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Договір позики від 25.04.2016 року не містить вказівки та строк повернення позики, а тому суд виходить з вищевказаного врегулювання частиною 2 ст. 1049 ЦК України, приймає до уваги дату звернення позивача із позовом, строк розгляду справи.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення частини суми боргу в іноземній валюті з одночасним зауваженням про її еквівалентне значення, суд вважає необхідним звернути увагу на наступному.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов'язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.
Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини третьої вказаної статті У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.
Враховуючи вищенаведене, суд, з метою недопущення двозначного сприйняття ухваленого рішення, приходить до висновку про необхідність стягнення суми боргу в іноземній валюті у вищевказаних розмірах згідно умов договорів позики.
За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Початком відліку часу, що є простроченням у виконанні зобов»язань за укладеним договором позики від 05.04.2016 року є 06.07.2016 року.
Розмір 3 % річних за користування отриманими 5000,00 доларами США у період з 06.07.2016 року по 25.09.2017 року (обмежено вимогами позивача) становить: 5000,00 * 3 % * 447 днів прострочення /360/100 = 183,29 долари США.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач просить стягнути 183,00 долари США, а тому, на підставі ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України, зауважень позивача про застосований курс долара по відношенню до національної валюти як 1 до 26,26 грн., суд стягує еквіваленту суму в розмірі 4805,58 грн.
Стягнення за ч.2 ст. 625 ЦК України в іноземній валюті не відповідає змісту наведеної норми, положення якої направлені на встановлення відповідальності за порушення грошового зобов'язання, виниклому у договірному або позадоговірному колі, має компенсаційний характер. Як зауважувалось вище згідно ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Початком відліку часу, що є простроченням у виконанні зобов»язань за укладеним договором позики від 11.04.2016 року є 12.07.2016 року
Розмір 3 % річних за користування отриманими 140000,00 грн. у період з 12.07.2016 року по 25.09.2017 року становить: 140000,00 * 3 % * 440 днів прострочення /360/100 = 5063,01 грн.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення 5603,00 грн.
Початком відліку часу, що є простроченням у виконанні зобов»язань за укладеним договором позики від 27.05.2016 року є 28.06.2016 року
Розмір 3 % річних за користування отриманими 1000,00 доларами США у період з 28.06.2016 року по 25.09.2017 становить: 1000.00 * 3 % * 454 днів прострочення /360/100 = 37,32 долари США. Позивачем заявлено вимогу про стягнення 37,00 доларів США, що в еквіваленті становить 971,62 грн.
Початком відліку часу, що є простроченням у виконанні зобов»язань за укладеним договором позики від 14.06.2016 року є 15.09.2016 року
Вищевказані суми підлягають до стягнення з відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 258-289 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно задоволених вимог в сумі 4926,58 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду буде виготовлене 22.01.2018 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов