Справа № 219/3332/16-ц
Провадження № 2/219/82/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2019 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Брагіної М.В.,

представника позивача адвоката Гостренко С.Д.,

представника відповідача адвоката Гуревича М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Соледарської міської ради, Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; включити відомості про батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовий запис № 23 від 15.03.2006 року, зареєстрованого Соледарською міською радою м. Артемівська Донецької області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не змінювати прізвище, ім`я, по батькові дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після визнання батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при видачі нового свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.07.1995 р. вона вступила у законний шлюб з ОСОБА_4 , шлюб зареєстрований Соледарською міською радою Донецької області, актовий запис № 43. У шлюбі з ОСОБА_4 у них тривалий час не було дітей. Навесні 2005 року у відносинах між нею та чоловіком з`явилися суперечності та розбіжності, сварки стали частими. ОСОБА_4 у період часу з квітня по перші числа червня 2005 року переїхав з їх квартири проживати на дачу. У цей час вона познайомилася з сусідом по під`їзду, відповідачем по справі ОСОБА_2 . Між ними зав`язався ОСОБА_5 . Декілька разів вони вступали в інтимні стосунки з відповідачем. На початку червня 2005 року відповідач виїхав з квартири в їх будинку, яку орендував. Вона припинила будь-які стосунки з ОСОБА_2 . На початку липня 2005 року вони примирилися з чоловіком ОСОБА_4 , у них були інтимні стосунки. Пізніше вона дізналася, що вагітна. Вони з чоловіком зраділи, бо дитина для них була довгоочікуваною. ІНФОРМАЦІЯ_4 вона народила дитину сина ОСОБА_3 . Оскільки вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , він був записаний батьком дитини у свідоцтві про народження дитини. До 2013 р. вони з ОСОБА_4 разом виховували сина ОСОБА_6 . У 20013 р. ОСОБА_4 вирішив розірвати шлюб у судовому порядку, оскільки зустрів іншу жінку, з якою створив сімю, але продовжував спілкування із сином ОСОБА_6 , матеріально його забезпечував. У 2013 році шлюб між нею та ОСОБА_4 було розірвано. Наприкінці грудня 2015 р. ОСОБА_4 повідомив їй, що ОСОБА_6 не може бути йому рідною біологічною дитиною, оскільки за медичними показниками він не може мати дітей. Він пройшов медичне обстеження за наполяганням нової дружини, де й виявився цей факт. На цій підставі ОСОБА_4 оспорив своє батьківство у судовому порядку, вона визнала його позов, але виключно з підстав образи на нього за його сумніви у своєму батьківстві, якого він виховував майже 8 років, пізніше він відмовився матеріально забезпечувати ОСОБА_6 . Судово-медична експертиза методом молекулярно-генетичного аналізу геномної ДНК на предмет встановлення батьківства не провадилася. Вона отримала повторне свідоцтво про народження ОСОБА_6 , де батько записаний зі слів матері, тобто відомості про батька записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. У січні 2016 р. вона зрозуміла, що батьком дитини може бути відповідач по справі ОСОБА_2 , з яким у неї декілька разів були інтимні стосунки. Вказала, що ОСОБА_6 з дорослішанням все більш стає схожим на ОСОБА_2 . Вона повідомила йому про це, однак він пояснив, що припускає, що ОСОБА_6 є його сином, але відмовляється його матеріально забезпечувати, порекомендував звернутися до суду. У зв`язку із вищевикладеним, за захистом прав та інтересів малолітньої дитини ОСОБА_7 вона змушена звернутися до суду.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду від 13.10.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Соледарської міської ради, Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

20.11.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення від 13.10.2016 року. Ухвалою суду від 22.11.2017 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Гуревича М.Г. прийнято до розгляду та призначено до розгляду (арк.с.135 том1).

Ухвалою суду від 05.12.2017 року заочне рішення Артемвського міськрайонного суду від 13.10.2016 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

11.01.2018 року до суду від представника ОСОБА_2 адвокта Гуревича М.Г. надійшло клопотання про призначення експертизи. Ухвалою суду від 11.01.2018 року дане клопотання було задоволено, призначено експертизу, на вирішення якої поставлені запитання: 1. Чи існує можливість походження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 2. Який ступінь вірогідності того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ? Проведення експертизи доручено Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, в розпорядження експертів направлено цивільну справу 219/3332/16-ц (арк.с. 157, 160,161 том 1).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без її участі з участю її представника.

Представник позивача адвокат Гостренко С.Д. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила задовольнити її у повному обсязі. При цьому уточнила, що у зв`язку зі зміною законодавства на даний час, просить стягнути ј з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначила, що у дитини є півні захворювання, вона потребує додаткової уваги та матеріальної допомоги з боку його батька.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача адвокат Гуревич М.Г. заявляв клопотання про долучення до матеріалів справи копій медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_2 , не заперечував щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 1500 грн. або у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звернув увагу суду на те, що стягнення аліментів у розмірі ј з усіх видів доходів не передбачено законодавством, що відповідач є пенсіонером, особою похилого віку, потребує лікування, на які потрібні чималі гроші, а він отримує лише пенсію.

Представник третьої особи начальник Бахмутського міського відділу ДРАЦС у Донецькій області Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій зазначив, що у зв`язку із великим навантаженням просить розглянути справу без участі представника відділу та винести рішенян відповідно до чинного законодавства.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Соледарської міської ради Донецької області Моісєєва М.О. у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області про затвердження мирової угоди від 28.08.2013 р., шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21.07.1995 р. Соледарською міською радою Донецької області, актовий запис, актовий запис № 43, розірвано (а.с. 9-10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Соледарською міською радою м. Артемівська Донецької області 15.03.2006 р. складено відповідний актовий запис № 23. Батьками. Батьками у свідоцтві про народження зазначені: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 (а.с. 7).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2013 р. по цивільній справі № 219/9327/2013-ц задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, згідно якого виключено відомості про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису № 23 від 15.03.2006 р., вчиненого Соледарською міською радою Донецької області, про що 15.03.2006 р. видане Свідоцтво про народження НОМЕР_2 . Рішення набрало законної сили 10.01.2014 р. (а.с. 98-99).

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно висновку експерта № 77 від 11.01.2018 року ОСОБА_8 збіг алелів у генотипі зумовлений кровним спорідненням між заявленим батьком та дитиною. За підсумками експерта: відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадяник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999 %. Даний висновок експерта містить підпис експерта про роз`яснення йому процесуальних прав та обов`язків, про його відповідальність, а тому висновки щодо підсумків не викликають сумніви у відповідача та його представника.

Представник відповідача повідомив суду, що відповідач визнає висновок експертизи і не має підстав не визнавати позовні вимоги щодо батьківства стосовно ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними вимоги позову щодо визнання відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 191СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року частину 2 ст. 182 Сімейного кодексу України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». До введення в дію цього закону ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України було передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони проживають окремо. Дитина проживає з позивачем, перебуває на її повному утриманні, що підтверджується матеріалами справи та не оспорювалося відповідачем. Відповідач участі в матеріальному зхабезпеченні дитини не приймав, оскільки тільки під час судового розгляду дізнався про своє батьківство.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивача до суду є 06 квітня 2016р. (а.с. 2).

Під час розгляду справи, представник відповідача надав суду копії медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_2 , з яких вбачається, що останій є інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково з 13.01.2016 року, хворіє на кардіосклероз, іщемічну хворобу серця, має дегенеративно-дистрофічні зміни попереково-крижового відділу хребта, катаракта ока, парапельвікальная кіста лівої нирки та інші захворювання, квитанція на оплату вартості ліків (арк.с.201- 224 том 1, арк.с. 1-6,12- 15, 31-35, 47-51 том 2).

Згідно довідки, виданої Новоодеським об`єднаним управлінням ПФУ за період з січня 2017 року по квітень 2018 року ОСОБА_2 отримано пенсію в сумі 80135,67 грн. (арк.с.236 том 1). При цьому в період з травня 2017 року по вересень 2017 року по 2079,21 грн. щомісячно, що пов`язано з відрахуванням коштів за рішенням суду про стягнення аліментів та перерахуванням їх на ім`я ОСОБА_1 в період з червня 2017 року по листопад 2017 року (арк.с.171 том 1).

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд враховує, що з досягненням пенсійного віку відповідач має певні захворювання, але дитина ОСОБА_3 також має певні захворювання, що підтверджується консультативними висновками, наданими представником позивача адвокатом Гостренко С.Д.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з того, що поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Суд зауважує, що вказаний мінімум стягується з батьків навіть при наявності доходу лише в межах державних соціальних гарантій, призначених батькам (пенсій, допомог тощо) і не є достатнім для задоволення потреб дитини, тому при наявності більших доходів у батьків, відповідно і аліменти повинні визначатися у більшому розмірі від мінімальної межі.

Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При вирішенні спору, якщо частка аліментів перевищує мінімальну прожиткову гарантію (прожитковий мінімум) слід виходити із критеріїв достатності, необхідності розміру аліментів та потреб дитини.

Позивач не надала суду довідку про свої доходи в період 2016-2019 роки. Відповідач на витребовуванні такої довідки не наполягав.

У даному спорі слід врахувати факт проживання дитини з позивачем, а також те, що після того як між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано шлюб, в подальшому виключено відомості про останнього зі Свідоцтва про народження ОСОБА_3 , тобто в період з вересня 2013 року до червня 2017 року, з грудня 2017 року по дату ухвалення судового рішення дитину забезпечувала позивач.

Доказів надання будь-якої допомоги з того моменту, як відповідач ОСОБА_2 дізнався (принаймні з лютого 2018 року), що він є батьком дитини, суду не надано.

Суд вважає, що визначення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 06.04.2016 року (дати подання позову) по 07.07.2017 року, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 не є надмірним і буде відповідати потребам дитини. Тому, саме в такому розмірі суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в цій частині позовних вимог.

Також суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги включити відомості про батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовий запис № 23 від 15.03.2006 року, зареєстрованого Соледарською міською радою м. Артемівська Донецької області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не змінювати прізвище, ім`я, по батькові дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після визнання батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при видачі нового свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України, що також буде відповідати інтересам дитини.

На підставі ст.ст. 125, 128, 180-183, 191 СК України, з урахуванням п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та керуючись ст.ст. 5, 10, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Соледарської міської ради, Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Включити відомості про батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовий запис № 23 від 15.03.2006 року, зареєстрованого Соледарською міською радою м. Артемівська Донецької області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не змінювати прізвище, ім`я, по батькові дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після визнання батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при видачі нового свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 06.04.2016 року (дати подання позову) по 07.07.2017 року, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено в судовому засіданні 24 грудня 2019 року. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 24 грудня 2019 року. Повне рішення складено та підписано суддею 26 грудня 2019 року.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 16.04.1997 Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , проживає за адресою (згідно довідки ВПО): АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Соледарської міської ради, адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Соледар, вул. Леніна, 3-а.

Третя особа: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, буд. 62.

Суддя Л.В. Шевченко