КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 371/1196/18 Головуючий у суді І інстанції Капшук Л.О.
Провадження № 22-ц/824/99/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І., Кулішенка Ю.М., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 7 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_7 в особі свого представника - адвоката Іллінського О.В. звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 3 000 грн., безпідставно набутих ним в якості попередньої оплати замовлення (вікон і дверей) за договорами на виконання робіт від 24 травня 2017 року.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 7 листопада 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивач не усунув зазначені в ухвалі від 24 вересня 2018 року недоліки, а саме не надав позовної заяви із зазначенням підстави позову: стягнення коштів у зв'язку з невиконанням умов договору та в порядку захисту прав споживача чи стягнення коштів як безпідставно набутих відповідачем; викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначенням доказів, що підтверджують ці обставини, в тому числі, доказів, що підтверджують факт передачі коштів відповідачу.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, представник позивача - адвокат Іллінський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги вказав, що у позовній заяві було викладено обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, та зазначено докази на їх підтвердження, що спростовує висновок суду про недотримання під час звернення з позовом положень пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України. Також до позовної заяви додано всі наявні у позивача докази на виконання вимог частини 4 статті 177 ЦПК України, тому повернення позовної заяви з цих підстав є необґрунтованим.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до суду не надходив.

За правилом пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун'єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил'ес проти Іспанії).

Згідно із положеннями частин 1 - 3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено, що у вересні 2018 року ОСОБА_7 в особі свого представника - адвоката Іллінського О.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій на підставі статті 1212 ЦК України просив стягнути із ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 3 000 грн., безпідставно набуті ним в якості попередньої оплати замовлення (вікон і дверей) за договорами на виконання робіт від 24 травня 2017 року.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 24 вересня 2018 року позовна заява залишена без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам пункту 5 частини 3 статті 175 та частини 5 статті 177 ЦПК України із повідомленням позивача про необхідність усунення недоліків в семиденний строк з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі суд зазначив, що наведені позивачем фактичні обставини, на яких він обґрунтовує свої вимоги, є суперечливими, оскільки позивач одночасно вказав у змісті позовної заяви дві підстави позову, а саме стягнення коштів у зв'язку з невиконанням умов договору та в порядку захисту прав споживача та стягнення коштів як безпідставно набутих відповідачем. Позивач має визначитись із підставою позову, вказавши її у позовній заяві, остаточно викласти обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, в тому числі, докази, що підтверджують факт передачі коштів відповідачу.

На виконання даної ухвали 5 жовтня 2018 року представник позивача - адвокат Іллінський О.В. подав заяву про виправлення недоліків позовної заяви, в якій надав пояснення, що підставою звернення до суду було те, що відповідач без відповідної правової підстави набув грошові кошти, належні позивачу. Про невиконання відповідачем умов договору зазначено виключно з метою інформування суду про обставини спірних правовідносин, а докази, що підтверджують зазначені обставини, долучені до позовної заяви, в тому числі у відповідній заяві порушено питання про виклик та допит свідків, які можуть підтвердити факт передачі коштів.

Проте, ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 7 листопада 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Так, процесуальні вимоги до змісту позовної заяви визначені статтею 175 ЦПК України.

Згідно із частиною 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом статтей 13, 173 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

За частиною 1 статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до положень статтей 5, 12, 81, 83 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на викладене, висновки суду першої не вказують на недоліки позовної заяви, а містять судження, що стосуються суті позовних вимог, які тягнуть постановлення інших за значенням судових рішень, тому зазначені в ухвалі районного суду обставини не можуть бути недоліками в розумінні статтей 175, 177 ЦПК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд припустився надмірного формалізму, вважаючи, що недоліки позовної заяви ОСОБА_7 не усунуто, оскільки звертаючись до суду з позовом, а згодом із заявою про усунення недоліків, представник позивача виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, та додав докази, які вважав за потрібне надати для розгляду позовної заяви.

Таким чином у суду першої інстанції не було підстав указану позовну заяву визнавати неподаною та повертати позивачу.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо визнання позовної заяви ОСОБА_7 неподаною та її повернення позивачу є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 7 листопада 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Судді: Н.В. Ігнатченко

В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко