Справа № 210/6713/19
Провадження № 2/210/2566/19
У Х В А Л А

іменем України

"24" грудня 2019 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до державної казначейської служби, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчих,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов вищевказаний цивільний позов.

Заявляю собі самовідвід, так як позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів поліції про внесення відомостей в ЄРДР щодо вчинення, на його думку, злочину суддею Літвіненко Н.А.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 2 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права. Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Отже, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому.

Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в рішеннях ЄСПЛ суд має бути неупередженим і безстороннім.

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 22.04.1994 року у справі Сайраваді ОСОБА_4 , судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду. Будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності судді під час розгляду справи має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя неупередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Бангалорськими принципами поведінки судді, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Дослідивши матеріали справи , вважає необхідним самовідвід судді Літвіненко Н.А. задовольнити, що відповідає положенням ст.36,40 ЦПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Самовідвід судді Літвіненко Н.А. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державної казначейської служби, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчих задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. А. Літвіненко