Справа №: 164/1315/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Нестерук Н.Ф.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона являється спадкоємцем за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після його смерті позивач ОСОБА_1 у визначений законом термін фактично прийняла спадщину, подавши в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на дане майно немає. Отримати свідоцтво про право на спадщину в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт, який має юридичне значення, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в смт. Маневичі Волинської області (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 13.09.2017 року), являвся її дядьком, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 які належали ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили з підстав, викладених у поданій до суду заяві, встановити факт, який має юридичне значення, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в смт. Маневичі Волинської області (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 13.09.2017 року), являвся дядьком ОСОБА_1, а також визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 які належали ОСОБА_4

Представник відповідача - Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області Нестерук Н.Ф. в судовому засіданні заявлені вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Підтвердила, що матір позивача ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_4 - рідні брат і сестра. Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 у визначений законом термін фактично прийняла спадщину, подавши в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на дане майно немає. Право позивача на вказане спадкове майно ніхто не оспорює.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1265 Цивільного кодексу України у п?яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов?язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім?єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 являвся власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після його смерті позивач ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, подавши в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на дане майно немає. ОСОБА_1 являлася племінницею спадкодавця ОСОБА_4 Отримати свідоцтво про право на спадщину в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини підтвердили позивач та представник позивача, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачем та представником відповідача, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, а саме: свідоцтв про смерть НОМЕР_1 від 13.09.2017 року та серії НОМЕР_2 від 12.06.1995 року, довідки Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 681 від 9.07.2018 року, витягу з погосподарської книги № 2 за 2017 рік Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області, висновку від 22.05.2018 року про відповідність будинковолодіння по АДРЕСА_1 діючим будівельним, санітарним та пожежним нормам, свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 17.02.1965 року та серії НОМЕР_4, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 12.10.1994 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 2 від 5.12.2017 року, повідомлення державного архіву Волинської області № 15/01.44 від 9.01.2018 року, актів обстеження умов проживання від 14.09.2017 року, довідок Маневицької селищної ради Волинської області № 6155 від 13.09.2017 року та № 6207 від 14.09.2017 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 441/02-31 від 8.05.2018 року, нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 895/01-16 від 25.10.2018 року.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили, що матір позивача ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_4 - рідні брат і сестра. Позивач доглядала ОСОБА_4 до дня його смерті.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в смт. Маневичі Волинської області (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 13.09.2017 року), являвся дядьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_2. Позивач ОСОБА_1, являючись спадкоємцем за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 які належали ОСОБА_4, фактично набула право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 315-319, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1265, 1268-1270, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в смт. Маневичі Волинської області (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 13 вересня 2017 року), являвся дядьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 які належали ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Невар