Провадження № 22-ц/801/395/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокуСправа № 127/24069/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про стягнення заборгованості,

Рішення ухвалила суддя Луценко Л.В.

Рішення ухвалено об 11.17 год. в м. Вінниці.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2018 року,

Встановив:

В вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до КС «Альянс Україна» про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, рішенням Вінницького міського суду від 3 вересня 2013 року у справі № 127/420/13 стягнуто з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 3572,61 грн. Залишок боргу за цим рішенням суду станом на день винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 березня 2017 року склав 3396,70 грн. та до даного часу заборгованість відповідачем не погашена.

Тому позивач просив стягнути з відповідача залишок непогашеного боргу в сумі 3396,70 грн., для уникнення множинності виконавчих документів з малозначними сумами та з метою отримати один виконавчий лист про стягнення боргу з відповідача; а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3% річних за період з вересня 2013 року по 24 вересня 2018 року в розмірі 902,21 грн. та інфляційні втрати за цей же період в розмірі 5183,65 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_3 за період з 24 вересня 2015 року по 24 вересня 2018 року інфляційні втрати у розмірі 1247,97 грн. та 3% річних у розмірі 306,26 грн. у зв'язку з невиконанням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 вересня 2013 року у цивільній справі № 127/420/13-ц за позовом ОСОБА_3 до КС «Альянс Україна» про стягнення заборгованості.

В іншій частині задоволення позову відмовлено.

Стягнуто з КС «Альянс Україна» судовий збір в розмірі 115,52 грн. в дохід держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог і в цій частині ухвалити нове рішення.

Зазначив, що рішення суду є незаконним через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував строк позовної давності, а також судом неправильно зазначено методику нарахування боргу, тоді як наведений ним розрахунок відповідає дійсності.

Відповідач КС «Альянс Україна» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки скарга є безпідставною та необґрунтованою, а оскаржуване рішення суду постановлено без порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Наконечним О.Г. 31 березня 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 47077501), згідно якої ОСОБА_3 повернуто виконавчий лист у справі № 127/420/13-ц, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 3 вересня 2013 року, про стягнення з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 3572,61 грн., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Із зазначеної постанови вбачається та не заперечується сторонами, що залишок непогашеного КС «Альянс Україна» боргу за вказаним судовим рішенням становить 3396,70 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачем КС «Альянс Україна» не виконано в повному обсязі грошове зобов'язання перед позивачем ОСОБА_3 за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 3 вересня 2013 року у справі № 127/420/13-ц, то в період з 4 вересня 2013 року по 24 вересня 2018 року (дата подання до суду позову у цій справі) мало місце порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача сум за ч. 2 ст. 625 ЦК України ґрунтуються на правовій підставі.

Разом з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як свідчать матеріали справи відповідачем КС «Альянс Україна» в суді першої інстанції заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за період з вересня 2013 року по 24 вересня 2015 року, про що відповідачем 31 жовтня 2018 року подано до суду відповідну заяву про застосування строків позовної давності (а. с. 22).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України в межах трирічного строку позовної давності до дня звернення ОСОБА_3 з позовом до суду (за період з 24 вересня 2015 року по 24 вересня 2018 року), а саме: 1247,97 грн. інфляційних втрат та 306,26 грн. - 3% річних. Також є правильним висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача залишку непогашеного боргу за рішенням суду в сумі 3396,70 грн., оскільки така заборгованість стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 3 вересня 2013 року у справі № 127/420-13ц.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд першої інстанції неправильно застосував строк позовної давності, оскільки заборгованість з відповідача стягується примусово через відділ державної виконавчої служби, отже відповідач знав про існування боргу, зобов'язаний його погасити, однак упродовж чотирьох років цього не зробив, що є прямою виною відповідача, є безпідставними з огляду на те, що згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про застосування позовної давності до вимог щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних за період з вересня 2013 року по 24 вересня 2015 року в суді першої інстанції заявлено відповідачем КС «Альянс Україна», який подав до суду відповідну заяву. А тому судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача інфляційні втрати та 3% річних в межах трирічного строку позовної давності, що передував дню звернення позивача з позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги в тому, що судом першої інстанції неправильно зазначено методику нарахування боргу, тоді як наведений позивачем розрахунок відповідає дійсності, є безпідставними.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що позивач нарахував до стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за період з вересня 2013 року до вересня 2018 року, окремо за кожен рік, зазначаючи при цьому суму боргу наростаючим підсумком (кожного наступного року нараховує інфляційні втрати та 3% річних на суму боргу, до якої позивач додав суми інфляційних втрат та 3% річних за попередній рік).

Такий розрахунок позивача суперечить ч. 2 ст. 625 ЦК України, за правилами якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто індекс інфляції та 3% річних нараховуються саме від простроченої суми.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:Ю.Б. Войтко
В.В. Сопрун