ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/195/19 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу: представника заявниці адвоката Сивака Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/24485/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року, постановлену суддею Сливкою Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просила встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є дружиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Перша тернопільська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення у зв'язку з тим, що із заяви вбачається спір про право.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, заявник звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що суд не навів обгрунтувань щодо наявності спору про право, не вказав із ким у заявниці існує даний спір. Наголошує, що питання про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадщину не ставиться, оскільки будь-який спір із заінтересованими особами у неї відсутній, а спадщину їй необхідно оформити в позасудовому порядку як спадкоємцю першої черги. Зазначає, що сама по собі обставина, що встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем необхідна для оформлення спадкових прав, не дає підстав вважати наявним спір про таке право, оскільки суд першої інстанції не позбавлений можливості з'ясувати дані обставини під час розгляду справи, залучити до участі у справі заінтересованих осіб, витребувати додаткові докази.

У судовому засіданні апеляційного суду представник заявниці ОСОБА_2 - адвокат Сивак Т.М. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Решту учасників цивільного процесу, будучи завчасно належно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду апеляційної інстанції не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Враховуючи наведене та вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши представника заявниці, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно із ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у заяві до суду від 26 листопада 2016 року просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є дружиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки у свідоцтві про укладення шлюбу допущено помилку у написанні прізвища, і така помилка допущена у всіх інших її документах. Про що їй було усно вказано у Першій Тернопільській нотаріальній конторі, куди вона до шестимісячного строку після смерті чоловіка подала заяву про прийняття спадщини. Встановлення факту родинних відносин необхідне для оформлення спадщини після чоловіка.

Враховуючи зміст заяви, суд прийшов до правильного висновку, що вимоги заявниці про встановлення факту родинних відносин можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб, коло яких не могло бути визначене ( з урахуванням часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2) ні на момент звернення ОСОБА_2 до суду із заявою - 26 листопада 2016 року, ні на час прийняття судом оскаржуваної ухвали - 04 грудня 2018 року.

Отже, суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження, застосувавши ч.4 ст.315 ЦПК України.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги у тій частині, що питання про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадщину не ставиться через відсутність будь-якого спору із заінтересованими особами, а спадщину їй необхідно оформити в позасудовому порядку як спадкоємцю першої черги з огляду на те, що встановлення факту родинних відносин, про який просила заявниця, зможе в подальшому вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб.

Право першочергового спадкування ОСОБА_2 після спадкодавця ОСОБА_3, як того з подружжя, який його пережив, не є безумовним свідченням відсутності спору про право та(або) відсутності інших спадкоємців першої черги, на спадкові права яких встановлення даного факту могло б вплинути.

Аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне ОСОБА_2 для подальшого юридичного оформлення спадщини, тобто існує спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ч.1. ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Відновити дію ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року.

Судові витрати, понесені у суді апеляційної інстанції у вигляді сплаченого судового збору 352,40 грн, покласти на заявницю ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 14 лютого 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Костів О.З.

Парандюк Т.С.