Постанова

Іменем України

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 569/12566/15-ц

провадження № 61-44034св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (у ході розгляду справи змінено назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 09 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Боймиструка С. В., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору від 22 квітня 2008 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 50 000 доларів США строком до 15 квітня 2013 року. Посилалося, що у порушення умов договору ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала та станом на 28 липня 2015 року має заборгованість - 173 737,82 доларів США, яка складається з: 46 521,29 доларів США - заборгованість за кредитом, 60 621,17 доларів США - заборгованість за процентами, 66 595,36 доларів США - заборгованість за пенею.

Зазначало, що від вказаної суми потрібно відняти 111 783,6 доларів США, які були стягнуті з відповідача на користь банку рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2012 року, та різниця становить 61 954,22 долари США. Також банком було нараховано відповідачу штрафи відповідно до умов договору: 11,33 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 097,71 доларів США - штраф (процентна складова).

Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 22 квітня 2008 року у розмірі 65 063,26 долари США, що за курсом Національного банку України від 28 липня 2015 року складає 1 435 295,6 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2018 року у складі судді Панас О. В. позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 21 084,32 доларів США, що станом на 28 липня 2015 року становить 465 120,1 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідачем не виконано, що є підставою для стягнення з неї відсотків за користування кредитними коштами. У стягненні штрафу та пені відмовлено у зв'язку із пропуском банком строку позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 09 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2018 року скасовано. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повне стягнення заборгованості. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання, однак такі вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у суді першої інстанції не заявляло. Крім того, оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави й для стягнення пені та штрафів.

При цьому апеляційним судом було враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154 цс 18).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2018 року до Верховного Суду, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд у випадку незгоди із розрахунком банку, враховуючи порушення відповідачем кредитних зобов'язань, повинен був стягнути із боржника заборгованість на підставі частини другої статті 625 ЦК України, а не відмовляти у задоволенні позову.

Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подала

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк»задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши, що банк згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України скористався своїм правом на дострокове повне стягнення заборгованості з ОСОБА_4 за кредитним договором від 22 квітня 2008 року та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2012 року з неї було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором повністю, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що, змінивши строк виконання основного зобов'язання, після закінчення строку дії кредитного договору та після повного стягнення кредитної заборгованості рішенням суду, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися й банк мав право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені та штрафу, про що вказано у правових висновках Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц(провадження № 14-154цс18).

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд у випадку незгоди із розрахунком банку повинен був стягнути із боржника заборгованість на підставі частини другої статті 625 ЦК України, а не відмовляти у задоволенні позову, є безпідставними, оскільки банк не заявляв таких вимог, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України. Аналогічні норми містилися й у частинах першій та другій статті 11 ЦПК України 2004 року).

Представник банку неправильно тлумачить норми матеріального права та помилково ототожнює заборгованість за кредитним договором із сумами, передбаченими частиною другою статті 625 ЦК України, які єособливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інших доводів щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення суду апеляційної інстанції касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не містить.

Отже, вирішуючи спір, апеляційний суд з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, вірно встановив правовідносини, що склалися, й закон, який підлягає застосуванню до них, та, врахувавши правові висновки Великої Палати Верховного Суд щодо правильного застосування норм матеріального права, вірно відмовив у задоволенні позову банку.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Рівненської області від 09 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк