Справа № 361/6781/19
Провадження № 4-с/361/63/19
У Х В А Л А

23 грудня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Сарбєй А.С., розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари скаргу ТОВ «КИЇВОБЛГАЗЗБУТ» на неправомірні дії заступника начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Городенської Е.Л. на постанову про накладення штрафу та на постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 52202171, стягувач ОСОБА_1 ,

встановив:

Заявник, який є боржником у виконавчому провадженні, в своїй скарзі просить визнати дії заступника начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Городенської Е.Л., вчинені нею як державним виконавцем, незаконними та скасувати постанову від 02.09.2019р.. про стягнення з ТОВ «Київоблгаз Збут» виконавчого збору в розмірі 16692,00грн. і постанову від 02.09.2019р. про накладення штрафу в розмірі 5100,00грн., які були винесені виконавцем у виконавчому провадженні № 52202171.

Скарга обґрунтована тим, що виконавцем не було встановлено дійсні обставини і причини невиконання рішення суду, і не взято до уваги, що у боржника були поважні причини, які об`єктивно перешкоджали виконанню рішення, і що перш ніж накладати штраф, виконавець мав би перевірити причини невиконання рішення боржником, і накласти штраф лише у разі виявлення, що боржник ухилився від виконання рішення і не виконав його без поважних причин. В даному ж випадку він, боржник, повідомив виконавця про причини невиконання рішення в частині зобов`язання укласти договір, а саме, що стягувач ОСОБА_2 не звернулась до боржника з заявою про укладення договору, тому договір як такий, що повинен укладатись і підписуватись двома сторонами, не міг бути підписаний. Крім того, договір між стягувачем і боржником за приписами закону є другим у послідовності укладення договорів і може бути укладений лише після того, як буде укладений перший договір між споживачем (стягувачем у даному випадку) і оператором розподільчих систем (у даному випадку Київоблгаз), а такий договір не був укладений незалежно від волі і дій заявника, тому виконати рішення суду заявник міг і мав право укласти договір з позивачем лише після укладення договору між споживачем і іншим відповідачем у даній цивільній справі (Київоблгаз). Раніше він також повідомляв виконавчу службу про вказані об`єктивні причини. Тому, отримавши 23.07.2019р. вимогу від виконавця щодо виконання рішення суду (укладення договору і надання виконавцю копії укладеного договору) заявник у письмовому вигляді повідомив виконавця про дійсні причини, що перешкоджають виконанню рішення суду і перешкоджають укладенню договору з стягувачем, наведені вище. Оскільки він добросовісно повідомив виконавця про поважні причини неукладення договору , і оскільки він як боржник у виконавчому провадженні не ухилявся від його виконання,а мав на те поважні і об`єктивні причини, тому виконавець не мав підстав для накладення штрафу. Разом з тим, 9.09.2019 боржник (заявник) виявив, що з його рахунку на підставі двох постанов виконавця від 2.09.2019 знято грошові кошти: штраф 5100грн. і виконавчий збір 16692грн. На думку заявника, виконавець неправомірно не пересвідчився у дійсних причинах невиконання рішення, не звернув увагу на письмові пояснення боржника, не встановив вину боржника і його ухиляння від виконання рішення , якого в дійсності не було, і що рішення не було виконане боржником з поважних причин, що не залежали від боржника. А при відсутності вини боржника виконавець не мав підстав для накладення штрафу. Заявник послався на Постанову Верховного Суду від 10.09.2019р. у справі №40/3476/18 , згідно якої поважними причинами є……зокрема,. об`єктивна перешкода для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. У випадку ж з боржником не було першого договору з оператором, і на дану обставину боржник вплинути не міг. У подальшому він, боржник, рішення виконав, оскільки стягувач уклала перший договір з оператором (Київоблгаз) в листопаді 2019 і потім звернулась до заявника 27.11.2019 за укладенням другого договору , і тоді ж, 27.11.2019р., заявник уклав договір з стягувачем, тобто рішення виконав повністю і добровільно.

Також заявник вважає, що виконавець безпідставно і необгрунтовано стягнув виконавчий збір. Вважає, що для цього не було підстав, оскільки виконавець не вчиняв ніяких виконавчих дій і жодних заходів примусового виконання.

Виконавець (заступник начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві) Городенська Е.Л. з скаргою не погодилась і суду пояснила, що її дії при винесенні постанов 02.09.2019 про стягнення з ТОВ «Київоблгаз Збут» виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн. та про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. є правомірними і вчиненими у відповідності до вимог закону; зокрема, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена у відповідності до ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої виконавчий збір стягується у будь-якому разі, якщо відкрито виконавче провадження і незалежно від вчинених виконавцем примусових дій, така постанова виноситься разом з відкриттям виконавчого провадження, а оскільки при відкритті виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору не була винесена, то вона мала всі підстави винести таку постанову. Постанова про накладення на боржника штрафу також є законною, оскільки боржник тривалий час не виконував рішення суду, не вживав для цього ніяких заходів, йому було направлено письмову вимогу виконати рішення, і ця вимога боржником не виконана, крім того, названа ним причина на думку виконавця не розглядається як поважна, та як об`єктивна перешкода , що унеможливлювала виконання рішення боржником; крім того, боржник не був позбавлений права звернутись до суду для вирішення питання щодо неможливості виконання рішення, його роз`яснення чи зміни порядку виконання; також просила врахувати, що рішення не виконувалось боржником з 2016року, тобто тривалий час, а не лише протягом встановленого нею строку за направленою боржнику вимогою, і тому у виконавця не було підстав не накладати штраф; вважає, що саме накладення штрафу спонукало боржника до виконання рішення і рішення було ним виконано.

Стягувач не з,явився, будучи повідомленим належним чином. Неявка стягувача не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно із ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Оскаржуваними постановами є:

Постанова заступника начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Городенської Е.Л. у виконавчому провадженні № 52202171, датована 02.09.2019р., про стягнення з ТОВ «Київоблгаз Збут» виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.;

та постанова заступника начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Городенської Е.Л. у виконавчому провадженні № 52202171, датована 02.09.2019р., про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн.

З наданих доказів і пояснень заявника та виконавця встановлено такі обставини:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2016р. в цивільній справі № 361/5981/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Київобгаз» та ТОВ «Київоблгаз ЗБУТ» про зобов`язання укласти договір та вчинити певні дії, позов в цій частині задоволено, зобов`язано обох відповідачів ПАТ «Київобгаз» та ТОВ «Київоблгаз ЗБУТ» укласти з ОСОБА_1 договори на постачання природного газу до належного їй нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

12.09.2016 р. стягувач ОСОБА_1 звернулась з двома виконавчими листами до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві для примусового виконання рішення 361/5981/15-ц.: про стягнення з ТОВ «Київоблгаз ЗБУТ» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 121,80 грн. та про зобов`язання укласти договір на постачання природного газу до належного їй нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

24.11.2016р. ТОВ «Київоблгаз ЗБУТ» виконало рішення в частині стягнення суми і сплатило на користь ОСОБА_1 борг 121,80 грн. і повідомило Подільський районний відділ ДВС про виконання рішення в цій частині.

12.04.2018р. Подільським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52201884 (про стягнення).

Постановою від 14.09.2016р Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва відкрито виконавче провадження № 52202171.

В даній постанові боржнику ТОВ «Київоблгаз ЗБУТ» пропонувалось виконати рішення суду в частині зобов`язання укласти договір на постачання природного газу.

10.07.2019р. виконавець у ВП №52202171 направив боржнику вимогу виконати рішення суду до 20.07.2019р. та надати копію договору на постачання природного газу, у разі невиконання - виконати рішення у зазначений у вимозі строк.

23.07.2019р. боржник отримав дану вимогу виконавця від 10.07.2019р.

01.08.2019р. (у встановлений строк) боржник направив до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ письмові пояснення № 417-Сл-11475-0819 про неможливість виконати рішення суду з поважних причин, та пояснив причини.

(пояснення отримані відділом ДВС 12.08.2019 р.).

Постановою заступника начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Городенської Е.Л. у виконавчому провадженні № 52202171, датованою 02.09.2019р., стягнуто з ТОВ «Київоблгаз Збут» виконавчий збір в розмірі 16692,00 грн.;

Постановою заступника начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Городенської Е.Л. у виконавчому провадженні № 52202171, датованою 02.09.2019р., накладено на боржника штраф в розмірі 5100,00 грн.

09.09.2019р. з розрахункового рахунку заявника стягнуто кошти:

на підставі вказаних постанов: постанови виконавця про накладення штрафу 5100,00грн. і на підставі постанови виконавця про стягнення виконавчого збору 16692,00грн.

Даних про своєчасне направлення боржнику вказаних постанов про отримання їх боржником раніше, ніж вказує сам боржник, суду не надано, тому суд виходить з того, що заявником не пропущено строк оскарження даних постанов.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.10 закону «Про виконавче провадження (далі закону) ч.1. Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст.13 закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.19 закону (права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження) ч.4. Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення. ч. 5 . Боржник зобов`язаний: зокрема, 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно ст.31 закону у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення такого рішення.

Згідно ст.33 закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. 2. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. 3. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Такі ж самі права сторони виконавчого провадження, в тому числі боржника, передбачені і ЦПК України, зокрема, звернення до суду з заявою про роз`яснення судового рішення, з заявою про зміну, встановлення способу, порядку виконання рішення, відстрочення його виконання.

Згідно ст.63 закону (Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення), - ч.1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (строк для добровільного виконання рішення), перевіряє виконання рішення боржником. ч. 2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів, та попередження про кримінальну відповідальність. ч. 3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити не лише факт невиконання рішення, а і встановити причини невиконання, принаймні надати таким причинам належну оцінку, оскільки наявність у боржника поважних причин невиконання рішення (об`єктивних обставин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення) є перешкодою для накладення штрафу враховуючи, що штраф є санкцією, застосовуваною лише за протиправну поведінку (невиконання при відсутності поважних причин). Єдиною підставою для накладення штрафу є встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Суд погоджується з тим, що доведення поважної причини покладається на боржника. Разом з тим, боржник даний обов`язок у межах виконавчого провадження виконав, принаймні повідомив виконавця про причину невиконання рішення, яку сам вважав поважною. І обов`язком виконавця у даному випадку було перевірити вказану боржником причину і лише встановивши або її відсутність або її неповажність чи надуманість, прийняти рішення про накладення штрафу.

У постанові Верховного Суду від 10.09.2019 р. у справі № 0840/3476/18: Верховний суд зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення».

Боржник у наданих ним виконавцю письмових поясненнях, і заявник (боржник) у судовому засіданні послались на такі причини невиконання рішення про укладення договору з споживачем:

ТОВ «Київоблгаз ЗБУТ» в своїй господарській діяльності діє в межах чинного законодавства та керується ЗУ «Про ринок природного газу» №329-VIII від 09.04.2015 р., постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р., якою затверджено Правила постачання природного газу, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827, Кодексом газорозподільної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р., Кодексом газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 р., Типовим договором постачання природного газу для потреб побутових споживачів, затверджений постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015, Типовим договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, затверджений постановою НКРЕКП № 2501 від 30.09.2015. Відповідно до ст.37 ЗУ «Про ринок природного газу» Оператор газорозподільної системи (ПАТ «Київоблгаз») відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах та провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається НКРЕКП. Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Ст.12 ЗУ «Про ринок природного газу» передбачає, що постачання природного газу споживачам здійснюється на підставі типового договору постачання природного газу, що затверджується Регулятором (НКРЕКП) та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно ЗУ «Про ринок природного газу», Правилам постачання природного газу та Типовим договір постачання природного газу обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ (ПАТ «Київоблгаз») договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Відповідно до п.1 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, п.2.2 Типового договору постачання природного газу ТОВ «Київоблгаз Збут» має право укласти договір тільки при наявності у споживача укладеного договору розподілу природного газу з оператором (ПАТ «Київоблгаз»).

Заявник посилався на те, що договір розподілу природного газу між ПАТ «Київоблгаз» (інший відповідач у цивільній справі) та стягувачем ОСОБА_1 до належного їй нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на той момент ще не був укладений, тому він не міг і не мав права за законом укладати договір з споживачем. Заявник також зазначив, що такий договір (договір про розподіл природного газу між оператором газорозподільчих систем ПАТ «Київоблгаз» та стягувачем ОСОБА_1 - ОСОБА_1 принесла заявнику в листопаді 2019р., і тому він, боржник , невідкладно уклав договір на постачання газу споживачу ОСОБА_1 , тобто рішення виконав без примусу і одразу, як тільки відпала вказана ним причина не уклаедння договору раніше.

У даному випадку суд дійшов висновку, що вказані боржником об`єктивні і від нього незалежні причини неукладення договору можуть розглядатись як причини поважні, які не залежали від його власного волевиявлення та унеможливили виконання судового рішення у спосіб укладення договору у відповідності до всіх приписів закону.

У даному випадку суд не вбачає ухилення боржника (як його свідомий вибір і направленість умислу на невиконання рішення) від виконання судового рішення; конкретні обставини вказують на те, що боржник не уклав договір, до укладення якого його зобов`язав суд, лише з причини небажання порушувати приписи спеціального закону і його наміром дотриматись певної виписаної детально в спеціальному законі процедури і послідовності дій, - а станом на день накладення на боржника штрафу, така процедура і послідовність дій щодо укладення договору ще не була дотримана іншими учасниками вказаних правовідносин, - тобто існувала незалежно від заявника, тому така причина визнається поважною.

Сам той факт, що рішення не виконувалось протягом тривалого часу, не є достатньою для накладення штрафу підставою, оскільки виконавцем не спростовано доводи боржника і вказані ним обставини (дійсно існуючу перешкоду для виконання ним рішення), а виходячи з її змісту, вказана причина існувала протягом всього часу невиконання рішення боржником. Принаймні іншого виконавець не довів і не спростував даного твердження боржника, яке не було голослівним, а ґрунтувалось на приписах закону. Суду не надано доказів , що вказаний заявником договір (перший у визначеній законом послідовності в укладенні договорів з оператором) був укладений раніше, ніж вказує заявник. Не надано відомостей на спростування доводів боржника, що стягувач з,явилась до нього з вказаним вище договором з оператором лише в листопаді 2019р., і тому дійсно до вказаної події у боржника була поважна причина для невиконання рішення.

Сам той факт, що боржник не звертався до суду за роз`ясненням рішення чи встановленням нового способу та порядку його виконання, - не означає відсутність у нього поважної причини невиконання рішення. Крім того, таке звернення мав право ініціювати і сам виконавець. Також виконавець не довів, що протягом всього часу невиконання рішення до боржника взагалі вживались будь-які заходи впливу та примусу.

Таким чином, виконавець (заступник начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві) Городенська Е.Л., яка у виконавчому провадженню № 52202171 винесла оскаржувану постанову, не перевірила наявність у боржника поважної причини невиконання рішення і винесла оскаржувану постанову про накладення штрафу передчасно та необгрунтовано. Тому така постанова (про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн.) має бути скасована.

Щодо вимоги заявника скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, то суд виходить з таких міркувань:

Згідно ст.42 Закону «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ст.26 закону, ч.5, абзац 2: У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Ч.6. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ст.27 закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. 3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. 4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). 6. У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. 9. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За даними приписами закону виконавець мав право при відкритті виконавчого провадження одночасно винести постанову про виконавчий збір. Дані норми закону слід розуміти так, що винесення постанови про виконавчий збір як при відкритті виконавчого провадження та і у подальшому після відкриття виконавчого провадження в межах відкритого виконавчого провадження не є такими, що суперечать даним вимогам закону, і не можуть розглядатись як порушення прав боржника. Суд враховує, що єдиною для даного випадку законною підставою для звільнення боржника від стягнення виконавчого збору було б добровільне виконання ним рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Наявності інших підстав для звільнення боржника від сплати виконавчого збору заявник не довів. Сам факт затримки у виконанні рішення вже після відкриття виконавчого провадження (навіть якщо така затримка сталась і з поважної для боржника причини) не розглядається в законі як підстава для звільнення боржника від сплати виконавчого збору.

Крім того, суд враховує поведінку боржника у даному виконавчому провадженні, яка певним чином сприяла затягуванню виконанню ним судового рішення: так, суд враховує, що боржник не звертався до суду з заявами про роз`яснення судового рішення або з заявою про встановлення, зміну способу, порядку його виконання, про відстрочення виконання рішення, не подавав відповідних клопотань виконавцю, не надав ні виконавцю ні суду у даному провадженні доказів на підтвердження проведення ним певної роботи з стягувачем щодо спонукання стягувача до вчинення ним зустрічних дій, направлених на пришвидшення виконання рішення боржником, тощо, - що вказувало б на дійсну добросовісність боржника і його активне сприяння виконанню рішення та усуненню причин, які перешкодили йому виконати рішення у менші строки.

Тому сама по собі наявна у боржника поважна причина невиконання рішення протягом певного часу яка судом розглядається як підстава для скасування постанови про накладення на боржника штрафу, - у сенсі розгляду скарги на постанову про стягнення виконавчого збору не може розглядатись як підстава для скасування такої постанови, яка відповідає вимогам закону і головній цілі виконавчого провадження, яке є для боржника платним і яке крім матеріального забезпечення виконавчого провадження має на меті і спонукання боржника до добровільного виконання ним судового рішення і до такої поведінки боржника, яка б найбільш активно сприяла найшвидшому виконанню ним судового рішення.

Посилання боржника на те, що в дійсності виконавець на вчиняв щодо нього будь-яких витратних виконавчих дій, примусових заходів, які б були підставою для нарахування і стягнення виконавчого збору, - є такими, що суперечать вимогам закону, що регулює дані питання, і такими, що суперечать дійсно встановленим обставинам.

Той факт, що у подальшому боржник виконав рішення, також не звільняє його від обов`язку сплатити виконавчий збір і не є підставою для скасування постанови.

Таким чином, суд не вбачає порушення виконавцем вимог закону при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору і не вбачає підстав для скасування вказаної постанови, а також не вбачає порушення прав та законних інтересів боржника , які б мали бути захищені у спосіб скасування оскаржуваної постанови.

Скарга в цій частині необгрунтована і задоволенню не підлягає.

Статтею 447 ЦПК передбачено право сторони виконавчого провадження оскаржити дії/ бездіяльність та рішення виконавця, якими порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447,450, 451 ЦПК України, Законом «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ «Київоблгаз Збут» задовольнити частково;

Визнати протиправною та скасувати постанову від 02.09.2019р. про накладення на ТОВ «Київоблгаз Збут» штрафу в розмірі 5100,00 грн., винесену заступником начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Городенською Е.Л. у Виконавчому провадженні №52202171;

в частині вимог про визнання протиправними дій та постанови від 02.09.2019р. заступника начальника відділу Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Городенської Е.Л. про стягнення з боржника виконавчого збору та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, - у скарзі відмовити.

Строк подання апеляційної скарги на ухвалу - 15 днів з дня складення повної ухвали. У разі, якщо ухвалу не буде вручено в день її складення учасник справи має право на поновлення строку оскарження, якщо подасть апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повна ухвала виготовлена 26.12.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова