КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Семенюк Т.А., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

14 серпня 2018 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися у суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 та з урахуванням висновку будівельно-технічного дослідження від 06 квітня 2018 року №040618, проведеного на замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили встановити наступний порядок користування спірною квартирою та виділити у користування ОСОБА_2 кімнату площею 10,4 кв. м та комору площею 0,7 кв. м; виділити у користування ОСОБА_3 кімнату площею 10,6 кв. м та комору площею 0,9 кв. м; виділити у користування ОСОБА_4 кімнату площею 12,4 кв. м з балконом 0,8 кв. м; залишити у спільному користуванні сторін кухню площею 6,0 кв. м, санвузол площею 2,8 кв. м і коридор площею 8,1 кв. м; залишити у спільному користуванні позивачів коридор площею 2,2 кв. м; зобов`язати позивача ОСОБА_2 влаштувати легку внутрішню перегородку уздовж короткої стіни кімнати 4 з метою влаштування коридору між приміщенням 1 та 6 квартири АДРЕСА_1 , замурувати існуючі дверні отвори, у проектованій перегородці влаштувати дверний отвір, висотою не менше 2 м та не ширше 0,8 м у просвіті з розташуванням по центру довжини, влаштувати дверний отвір між приміщенням 6 і 5 висотою не менше 2 м та не ширше 0,8 м у просвіті, демонтувати частину існуючої перегородки між приміщенням 4 та 1; зобов`язати відповідача ОСОБА_4 зробити штучне освітлення у коридорі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є власниками 2/3 частин спірної квартири, а відповідач 1/3. Вирішити питання встановлення порядку користування квартирою добровільно сторони не можуть, оскільки в квартирі немає кімнат, які б відповідали ідеальним часткам кожного із співвласників. А тому, вони звернулися до експерта, щодо можливого вирішення питання шляхом перепланування квартири, отримали висновок і на підставі нього просили суд встановити порядок користування квартирою із зобов`язанням позивача ОСОБА_2 провести облаштування квартири відповідно до висновку експерта, а відповідача ОСОБА_4 зобов`язати зробити штучне освітлення у коридорі.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подала на рішення апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог неповно встановив обставини, які мають значення для справи, зокрема, не врахував доказів, поданих позивачами, факт притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів, а саме висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 06 квітня 2018 року №040618, складеного експертом Малим О. В. та ухвалив необгрутоване рішення. При цьому вказувала, що суд першої інстанції неправильно застосував постанову Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №549/90/16-ц до конкретного випадку, оскільки позивачі, пред`являючи позов до суду, посилались на висновок експерта Малого О .В. з приводу можливого перепланування спірної квартири шляхом облаштування ізольованих кімнат та в подальшому встановленні порядку користування спірним житлом між сторонами відповідно до запропонованого експертом проекту. Тоді як у постанові Верховного Суду мова йшла про таке перепланування внаслідок якого по суті проводиться поділ квартири в натурі, а у конкретній справі позивачами вимог про здійснення поділу майна (квартири) не ставилося. На думку представника позивачів, судом розглянуто лише позовні вимоги, що стосується встановлення перегородки, а інші позовні вимоги залишилися поза його увагою. Ухвалюючи рішення суд врахував інтереси виключно відповідача, чим створив обмеження для реалізації права власності двом іншим співвласникам. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судове засідання Київського апеляційного суду 23 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_4 не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання, який про час та місце розгляду справи повідомлений, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення відповідає зазначеним нормам права дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про залишення без задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Кожен з них є власником 1/3 частини згаданого об`єкта нерухомості.

Згідно технічного паспорту на спірну квартиру, загальна площа її становить 55,1 кв.м, має балкон 0,8 кв.м та складається з трьох кімнат житловою площею 37,2 кв. м, у тому числі: кімнати площею 16,2 кв. м, яка є суміжною з кімнатою, площею 10,4 кв. м та окремої кімнати площею 10,6 кв. м, кухні площею 6,0 кв. м, коридор площею 4,5, 2,2 кв. м, санвузол площею 2,8 кв. м, комора площею 0,9, 0,7 кв. м (а. с. 24). Ідеальна доля житлової площі кожного співвласника становить 12,4 кв.м.

Позовні вимоги позивачів зводились до того, що вони просили визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до додатку А (малюнки 2, 4) висновку експертного дослідження від 06 квітня 2018 року за № 040618 наступним чином:

ОСОБА_2 виділити в користування кімнату площею 10, 40 кв.м та кладову площею 0, 70 кв.м;

ОСОБА_3 виділити кімнату площею 10, 60 кв. м та кладову полощею 0, 90 кв. м;

Відповідачу ОСОБА_4 виділити кімнату площею 12, 40 кв.м. з балконом 0, 80 кв.м;

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кухню площею 6, 00 кв. м., санвузол площею 2,0 кв. м, коридор площею 8,10 кв. м;

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коридор площею 2, 20 кв. м.;

Зобов`язати ОСОБА_2 влаштувати перегородку уздовж короткої стіни кімнати 4 (відповідно до нумерації приміщень в технічному паспорті) з метою влаштування коридору між приміщеннями 1 та 6 квартири АДРЕСА_1 , існуючі дверні прорізи замурувати, у проектованій перегородці влаштувати дверний проріз , висотою не менше 2,0 м та шириною не менше 0, 80 м , у просвіті з розташуванням по центру довжини, демонтувати частину існуючої перегородки між приміщенням 4;

Зобов`язати ОСОБА_4 зробити штучне освітлення у коридорі.

Тобто, позивачі просили суд встановити порядок користування спірним житлом не відповідно до існуючого технічного паспорту на квартиру, відповідно до якого дві кімнати суміжні, а третя окрема, а виходили з проведеного ними висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 06 квітня 2018 року №040618, складеного експертом Малим О.В. на їх замовлення та відповідно з цим висновком просили зобов`язати ОСОБА_2 - позивача (саму себе) у справі провести перепланування спірної квартири.

За правилами ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.14 постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 р.№20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Встановлення порядку користування житловим приміщенням можливе лише виходячи з існуючого планування квартири та без зміни її конфігурації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави до задоволенні позову відсутні, оскільки обраний позивачами порядок користування житловим приміщенням передбачає здійснення перепланування квартири, а один з співвласників її - відповідач ОСОБА_4 заперечує. А встановити порядок користування спірною квартирою на підставі існуючого технічного паспорту позивачі не просили.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих у справі доказів та норм матеріально права.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного встановлення судом першої інстанції обставини, які мають значення для справи, зокрема, не врахування доказів, поданих позивачами, факт притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. неправильного встановлення обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів та не розгляду усіх позовних вимог, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Так, для оформлення перепланування квартири необхідне виготовлення нового технічного паспорту. Після чого отримується новий технічний паспорт, виготовляється проект перепланування. Отримується дозвіл на перепланування у Центрі надання адміністративних послуг за місцем знаходження спірного житла. Для оформлення перепланування готується певний перелік документів. Вводиться перепланована квартиру в експлуатацію. Виконані роботи приймаються спеціальною державною комісією. По завершенню всіх цих процедур настає черга отримання технічного паспорту на перебудоване приміщення. Саме новий технічний паспорт та запис в Державному реєстрі, зроблений фахівцями Дозвільного центру, підтверджує законність виконаної реконструкції квартири.

За таких обставин, суд не може перебрати на себе повноваження вищезазначених установ, в тому числі, і реєстраційної служби на яку покладені ці функції при умові поданих належно оформлених документів, та узаконити перепланування квартири рішенням суду на підставі висновку будівельно-технічної експертизи, проведеної на замовлення позивачів та зобов`язати одного із позивачів цим же рішенням виконати роботи по переплануванню, а натомість визначити порядок користування спірним житлом, як того просили позивачі.

Відповідно до змісту ст. ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та неможливості відновлення порушеного права у обраний позивачами спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивачів не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача та позивачі також не навели таких обставин. Доводи позивачів щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності правового значення для вирішення спору в даній справі не мають. А посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду у іншій справі не впливає на правильність ухваленого ним рішення у справі, яка розглядається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: