КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6725/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Арапіної Н.Є.,-

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 19 вересня 2014 року по 19 вересня 2017 року у розмірі 2 608 грн 11 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 19 вересня 2014 року по 19 вересня 2017 року у розмірі 5 216 грн 23 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ЖБК «Молодіжний-1» проти апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги в межах строку позовної давності, та з врахуванням часток у праві власності на квартиру.

Також судом зазначено, що відповідачами не надано будь-яких доказів на спростування ненадання позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у стягненні пені суд першої інстанції виходив із того, що підставою для нарахування пені позивач зазначив Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», утім зазначений закон не може бути застосований до правовідносин, що виникли між сторонами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 .

За ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_1 - на 1/3 частини, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 4046 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.

ЖБК «Молодіжний-1» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1.

Згідно даних КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» заборгованість квартири АДРЕСА_2 , станом на вересень 2017 року складає 62 872 грн 70 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ЖБК «Молодіжний-1», зазначило, що з 2001 року є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 на підтвердження чого надано лист КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 14 травня 2018 року, технічний паспорт житлового будинку АДРЕСА_1 , договір № 323-17 на технічне обслуговування ліфтів та системи диспетчеризації від 01 січня 2017 року, укладений між ЖБК «Молодіжний-1» та ТОВ «Укрліфтсервіс», договір № 7050604 про умови поставки газу Балансоутримувачам для побутових потреб від 29 грудня 2006 року, укладений між ЖБК «Молодіжний-1» та ПАТ «Київгаз», договір № 0420032 про співпрацю під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності від 16 січня 2015 року, укладений між ЖБК «Молодіжний-1» та ПАТ «Київенерго», договір № 1/761-Ж-13 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 02 січня 2013 року, договір про постачання електричної енергії № 80695 від 22 червня 2007 року, деталізований звіт щодо складових нормативних витрат з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розрахованих відповідно до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року № 515.

У зв`язку із тим, що відповідачі не виконують свої зобов`язання по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 19 вересня 2017 року у розмірі 62 872 грн 27 коп. та пеню у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5 709 грн 00 коп.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьоїстатті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в період з 01 червня 2010 року по 31 жовтня 2017 року позивачем надавались послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте відповідачі неналежним чином виконують зобов`язання по своєчасній оплаті за отримані послуги.

Згідно довідки про нарахування та сплату за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2010 року по 31 жовтня 2017 року заборгованість становить 63 259 грн 56 коп.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

ОСОБА_1 подана заява про застосування строку позовної давності.

З урахуванням наведеного, висновок суду про стягнення заборгованості з відповідачів, в межах трирічного строку позовної давності, а саме за період з 19 вересня 2014 року по 19 вересня 2017 року у розмірі 7 824 грн 34 коп. є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що тарифи, які приймалися позивачем для розрахунку заборгованості належним чином не затверджені, докази в обґрунтування боргу є неналежними та при проведенні розрахунку не визначено складові заборгованості, колегія суддів не приймає, оскільки надані позивачем докази містять повний перелік наданих послуг, їх види, кількість тощо. Будь-яких доказів які б спростовували твердження позивача відповідачі не надали.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі уклали з іншими обслуговуючими компаніями договори про надання послуг, колегія суддів оцінює критично, з огляду на те, що позивачем надаються послуги на утримання будинку, в якому проживають в тому числі відповідачі, які користуються цими послугами, а тому повинні сплачувати їх вартість.

При цьому відповідачами не надано суду доказів, що послуги ЖБК «Молодіжний-1» надавались неналежної якості, не в повному обсязі, або доказів, що відповідачі відмовились від отримання цих послуг.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 лютого 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко