Ухвала

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 337/6139/15-ц

провадження № 61-22019ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Служби автомобільних доріг у Запорізькій області на постанову Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Уманьавтодор», акціонерного товариства «Альпсервіс», служби автомобільних доріг у Запорізькій області, третя особа - Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Уманьавтодор», АТ «Альпсервіс», служби автомобільних доріг у Запорізькій області, третя особа - Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 31 жовтня 2013 року під час руху під мостовим переходом, що будується у м. Запоріжжі, сталось падіння металевого дроту (тросу), внаслідок чого було пошкоджено належний йому автомобіль Форд, державний номер НОМЕР_1 . Вартість ремонту автомобіля становить 29 734 грн 60 коп., вартість складання експертного висновку становить 500 грн, на придбання додаткових деталей під час ремонту автомобіля він витратив 4 264 грн 34 коп., витрати на паливо для транспортування автомобіля на СТО склали 441 грн 47 коп., відправлення телеграм на адресу відповідачів з метою їх явки на проведення експертизи склали 136 грн 80 коп.

Вказував, що при проведенні робіт на мостовому переході були порушені правила безпеки проведення робіт, не був належним чином огороджений будівельний майданчик, де проводились роботи, не була перекрита проїжджа частина дороги, над якою проводились роботи, і всі ці обставини призвели до пошкодження його автомобіля.

Моральну шкоду обґрунтував тим, що він зазнав морального стресу внаслідок самого падіння металевого тросу на його автомобіль, витрачав значний час на перебування на СТО та перебування у м. Запоріжжі тоді як він проживає у м. Мелітополь, а також вимушений був неодноразово відвідувати органи ДАІ з метою захисту своїх прав, чим значно порушився ритм його життя.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з відповідачів солідарно на його користь матеріальну шкоду в сумі 35 126 грн 89 коп. та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з Служби автомобільних доріг в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої шкоди 35 126 грн 80 коп. витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, 15 200 грн на відшкодування витрат на правову допомогу, 16 104 грн витрати на проведення експертизи, 3 147 грн 24 коп. витрати на сплату судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, Служба автомобільних доріг у Запорізькій області просить скасувати постанову апеляційного сулу та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у даній справі є вимоги майнового характеру у розмірі 45 126 грн 89 коп., що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100 = 192 100).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі Служба автомобільних доріг у Запорізькій області зазначила, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес, оскільки залишення в силі оскаржуваного рішення апеляційного суду призведе до незаконного стягнення збитків та штрафів за рахунок бюджетних коштів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що розгляд цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Служби автомобільних доріг у Запорізькій області на постанову Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Уманьавтодор», акціонерного товариства «Альпсервіс», служби автомобільних доріг у Запорізькій області, третя особа - Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик