Справа № 361/3893/19
Провадження № 2/361/2593/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 грудня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2019 року позивач звернулась до суду та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь суму основного боргу у розмірі 187 952 (сто вісімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 10 коп., три відсотки річних від простроченої суми - 7461 (сім тисяч чотриста шістдесят одна) гривня 44 коп., відсотки у розмірі - 178 554 (сто сімдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривень 49 копійок, а також просила суд стягнути на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Свій позов обґрунтовувала тим, що 07 листопада 2017 року між нею, ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір позики. На підтвердження укладення договору позики та його умов написана позичальником розписка, яка посвідчила передання позикодавцем визначеної грошової суми позичальнику. Так, відповідно договору позики позивач передала ОСОБА_2 на строк до 01 лютого 2018 року грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США.

Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України на день укладення договору позики, тобто на 07 листопада 2017 року, згідно курсу встановленого Національним банком України (далі НБУ) 2685,0348. за 100 доларів сума позики становила:7 000,00 (сім тисяч) доларів США X 26,8503 грн. = 187 952 (сто вісімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 10 коп.

Зазначену суму відповідач позичила строком до 01 лютого 2018 року.

Під час позики грошових коштів відповідач гарантувала повернення боргу у термін зазначений в договорі позики.

Позивач зазначає, що 01 лютого 2018 року зазначений термін сплинув і вона неодноразово зверталася до позичальника з проханням повернути їй грошові кошти, однак відповідач при кожній зустрічі чи при телефонній розмові просила деякий час почекати.

Позивач стверджує, що до цього часу грошові кошти ОСОБА_2 їй не повернула.

Позивач зважаючи на те, що з 02 лютого 2018 року та по дату подання позову 30 травня 2019 року відповідач не повернула кошти, вказує що прострочення складає 483 дні, а тому позивач зазначає, що на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач ОСОБА_2 за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до договору позики повинна сплатити позивачу три відсотки річних від простроченої суми, що становить:(7000 х 26,8503) : 365 х 0,03 х 483 = 7461 (сім тисяч чотриста шістдесят одна) гривня 44 коп.

Крім того, згідно умов договору відповідач повинна була щомісяця сплачувати відсотки у розмірі 5% від суму позики, заборгованість по яким становить 350 (5% щомісяця) Х 26,8503 (курс долара) Х 19 місяців (період з 07 листопада 2017 року по 30 травня 2019 року) = 178 554 (сто сімдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 49 копійок.

Позивач посилаючись на вимоги ст. 23 ЦК України зазначає, що такими діями відповідач завдана їй моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2 щодо неї, та у приниженні честі та гідності. Моральна шкода повинна відшкодовуватись грішми, одноразово, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.Позивач зазначає, що враховуючи зухвалість поведінки відповідача, розмір моральної шкоди позивач оцінює у 10 000 (десять тисяч) гривень.

Таким чином, позивач вказує, що сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить:

1)сума позики основного боргу - 187 952 (сто вісімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 10 коп.;

2)три відсотки річних від простроченої суми - 7461 (сім тисяч чотриста шістдесят одна) гривня 44 коп.;

3)відсотки - 178 554 (сто сімдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 49 копійок;

4)сума судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім)гривень 40 коп.;

5)моральна шкода в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

19 червня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайнного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

26 вересня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 25 листопада 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представником позивача подана заява про можливість розгляду справи у відсутності позивача та представника, в заяві просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у порядку передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд ухвалив, провести в справі заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 07 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір позики. На підтвердження укладення договору позики та його умов написана позичальником розписка, яка посвідчила передання позикодавцем визначеної грошової суми позичальнику.

Так, відповідно договору позики позивач передала ОСОБА_2 на строк до 01 лютого 2018 року грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США, та зобов`язувалась повернути борг враховуючи 5 % з суми позики щомісяця. (а.с. 39)

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобов`язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.

За змістом норм ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким чином поверненню підлягає сума боргу зазначена у розписці 7000 доларів США, яка станом на день постановлення рішення суду із врахуванням курсу долара до гривні становить 7000 доларів США Х 23,49 грн. = 164430 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі встановленому договором або законом, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором розмір процентів не встановлений, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки розмір відсотків умовами договору встановлений, тому заборгованість становить 350 (5% щомісяця) Х 23,49 (курс долара) Х 19 місяців (період з 07 листопада 2017 року по 30 травня 2019 року) = 156208 грн. 50 коп.

Виходячи з викладеного, а також те, що відповідач суму позики позивачу не повернула, безпідставно продовжує користуватися чужими грошима, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 5 % за період 07 листопада 2017 року по 30 травня 2019 рокує обґрунтованими та підлягають задоволенню. В іншій частині щодо стягнення 3 % річних слід відмовити з наведених вище підстав та норм права.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відтак, обов`язковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду.

Оскільки позивачем не надано будь-яких доказів завдання моральної шкоди, а в судовому засіданні такі обставини не встановлені, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову в цій частині.

Також згідно із положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги в розмірі 320638 грн. 50 коп., сума судового збору повинна складати 3206 грн. 39 коп.

Згідно квитанції № 41604010 від 29 травня 2019 року позивач сплатила за подачу позову 768 грн. 40 коп.

Таким чином, слід стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., інша частина повинна бути стягнута із відповідача на користь держави в сумі 2971 грн. 28 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 164430 грн. 00 коп. за договором позики від 07 листопада 2017 року, відсотки згідно договору позики від 07 листопада 2017 року за період з 07 листопада 2017 року по 30 травня 2019 року в розмірі 156208 грн. 50 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2971 грн. 28 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.