Єдиний унікальний номер №440/2402/18
Провадження №2-о/440/17/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1Р.

при секретарі Особа О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Буськ цивільну справу за заявою ОСОБА_2 до заінтересованої особи Золочівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою до заінтересованої особи Золочівського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що народилася 18 серпня 1972 року в с.Мала Вільшанка Золочівського району Львівської області. 28 серпня 1992 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, з дати одруження вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації та постійно проживає на території України, за кордон ніколи не виїжджала. Через надзвичайні обставини, було втрачено документ що підтверджував її особу, а саме - паспорт громадянина СРСР (який було отримано у 1990 році, про що мається інформація в Свідоцтві про народження). Без встановлення факту проживання на території України, вона позбавлена можливості отримати підтвердження того, що вона є громадянином України, отримати паспорт громадянина України, мати права та обов'язки громадянина України. Вона народилася і постійно проживала на території України, тут отримала вищу освіту та працювала на різних підприємствах по спеціальності, отриманій у навчальному закладі, про що маються записи в трудовій книжці. Таким чином - постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 р. і на 13.11.1991 р.

Заявник в судове засідання не зявилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи : Золочівського районного відділу ГУДМС України у Львівській області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

За таких обставин на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-СГ №310777, виданого 16.09.1972 року Бортківською сільською радою Буського району Львівської області, заявник ОСОБА_2 народилась 18 серпня 1972 року в с.Мала Вільшанка Золочівського району Львівської області.

З копії трудової книжки серії БТ ІІ №4440349 та диплома серії А №862981 заявника підтверджується, що вона постійно проживала на території України, навчалась у Львівському професійному технічному училищі №27 з 01.09.1987 р. по 30.06.1990 р. з 01.07. 1990 р., працювала в пенсіонаті «Береговий» поваром до 23.11.1990 р., з 06.02.1991 р. була прийнята оператором на Красненській залізничній станції , де працювала до 05.05.1997 р. відповідно, в день проголошення незалежності 24 серпня 1991 року проживала на території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п.2 ч. 5ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2ст.315ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч.2ст.256ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991 р. та 13.11.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264, 265, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити юридичний факт, постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України, станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада1991 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С. Р. Мельник