У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву у м. Волноваха подання головного державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника,

всчтановив:

11 січня 2019 року до суду надійшло зазначене подання.

Свої доводи виконавець обґрунтовує тим, що на виконанні у Волноваському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження №37043896 з виконання виконавчого листа №1/221/67/2013 від 13.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 355,57 матеріальної шкоди, 3000,00 гривень моральної шкоди, 2000,00 гривень витрат на правову допомогу. Старший державний виконавець у своєму поданні посилався на те, що боржником рішення не виконано, натомість, ним вживалися заходи щодо примусового виконання судового рішення. На адресу боржника надсилалися виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_4 на виклик не зявляється, про причини неявки не повідомляє. Державним виконавцем здійснені виходи за місцем проживання боржника за адресою: Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вулиця Леніна, буд. 313, однак боржника вдома не було. Тому просив забезпечити примусовий привід ОСОБА_4 до Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Суд, розглянувши подання та додатки до нього доходить висновку, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 438 ЦПК України передбачено, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч.1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.14 ч.3 ст.18Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з'явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

З наведеного вбачається, що суд може застосувати привід боржника лише у випадку, коли боржник отримав виклик виконавця та не з'явився за викликом виконавця саме без поважних причин.

Однак, в матеріалах подання відсутні будь-які докази, з яких би вбачалось, що провадження відкрито, що боржник був повідомлений належним чином про виклик державного виконавця, що вживались будь-які виходи, на які посилається в своєму поданні виконавець. До подання не долучено жодного доказу, на підтвердження обґрунтування подання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виконавцем не доведено наявність обставин, які є підставою для застосування судом приводу до боржника, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючисьст.18 Закону України «Про виконавче провадження»ст.260,261,438 ЦПК України,

ухвалив :

У задоволенні подання головного державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В.Безрук