ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5901/18

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/263/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Бечка Є.М., Лакізи Г.П.,

секретар - Позняк О.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_2, відповідач - ОСОБА_3,

за участі представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року у складі судді Требух Н.В., повний текст якого складений 29.11.2018 року в м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 8 000 грн. 00 коп. майнової шкоди, 500 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок кримінального правопорушення, також просила стягнути 5 000 грн. 00 коп. за послуги, надані адвокатом та компенсацію за втрату працездатності в розмірі, що становитиме мінімальну заробітну плату на момент розрахунку, але не менше 1 500 грн. 00 коп. щомісяця.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 700 грн. 07 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. 00 коп. у відшкодування, 847 грн. 50 коп. у відшкодування судових витрат, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача щомісячно 558 грн. 45 коп. до відновлення або зростання ступеня працездатності ОСОБА_2 В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині стягнення на користь позивача щомісячно 558 грн. 45 коп. до відновлення або зростання працездатності ОСОБА_2, ухваливши в цій частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн. 00 коп. скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача 2 000 грн. 00 коп. моральної шкоди; рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. скасувати і ухвалити нове рішення, яким судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доводи скарги зводяться до того, що позивачем не було доведено, що на час звернення до суду з позовом втрата загальної працездатності позивача становила 15 %, а наявна у неї група інвалідності є саме наслідком неправомірних дій відповідача. Також в апеляційній скарзі зазначено, що судом не дотримано вимог розумності та справедливості при визначенні розміру моральної шкоди, адже розмір, стягнутий судом є завищений та безпідставно стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір, адже останній є інвалідом війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, а тому, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він звільняється від сплати судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.06.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді 2-х років обмеження волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, а на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК звільнено від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17.01.2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 9 - 16). Отже під час розгляду даної цивільної справи суд, з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у заподіянні неправомірними діями ОСОБА_2 шкоди встановлена зазначеним вироком суду.

Також судом встановлено, що в період з 2011 року по 2017 рік ОСОБА_2 періодично перебувала на стаціонарному лікуванні з причин загострення болю внаслідок перенесеної закритої черепно - мозкової травми, яка була їй спричинена відповідачем у 2011 році.

Із висновку експерта від 02.08.2016 року (а. с. 29 - 42 том 2 кримінальної справи № 751/11288/15к) слідує, що на час проведення комісійної судово - медичної експертизи мали місце наслідки отриманої 25.05.2011 року ОСОБА_2 закритої черепно - мозкової травми із забоєм головного мозку, що стало наслідком втрати загальної працездатності на 15 %. Цим же експертним висновком досліджувався і акт МСЕК від 05.02.2013 року, за яким ОСОБА_2 було встановлено 3 групу інвалідності.

На час розгляду справи строк інвалідності продовжений до 01.05.2019 року.

Таким чином врахувавши зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що причинно - наслідковий зв'язок між неправомірними діями ОСОБА_3 і тілесними ушкодженнями, отриманими позивачем, що зумовили втрату загальної працездатності на 15 %, підтверджений.

Згідно з ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, лікування, придбання ліків, стороннього догляду тощо.

Суд першої інстанції правильно вирішив, що в даному випадку, підлягає стягненню матеріальна шкода, яка полягає у придбанні ОСОБА_2 ліків та оплати за медичні послуги, пов'язані з лікуванням травм, завданих відповідачем, в сумі 3 700 грн. 07 коп., яка підтверджена належними доказами (копіями квитанцій, іншими медичними документами).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, право на відшкодування якої, згідно з вимогами ст. ст. 23, 1167 ЦК України, має ОСОБА_2, адже саме визначення її розміру у 10 000 грн. 00 коп., а не 2 000 грн. 00 коп., як просить відповідач, цілком відповідатиме засадам розумності, справедливості та виваженості, характеру та обсягу фізичних і душевних страждань позивача, пережитому нею емоційному стресу.

Незгода ОСОБА_3 з рішенням в частині стягнення щомісячно коштів до відновлення або зростання ступеня працездатності є необґрунтованою і такою, що до уваги апеляційним судом не сприймається, оскільки докази, які є в матеріалах даної цивільної справи та докази, зібрані під час розгляду кримінальної справи, свідчать про наявність причинно - наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача і тілесними ушкодженнями, отриманими ОСОБА_2, внаслідок чого остання втратила 15 % загальної працездатності, і саме тому, вона має право на отримання грошових виплат у визначеному законом розмірі, який склав 558 грн. 45 коп. (згідно розрахунку суду).

Проте колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині неправомірного стягнення з нього на користь держави судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Так, ОСОБА_2, відповідно до п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 (а. с. 116), а тому на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Зазначене суд першої інстанції не взяв до уваги та дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору, в зв'язку з чим, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а зазначені судові витрати - компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року є законним і обґрунтованим, а отже, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. скасувати та компенсувати зазначені судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2019 року.

Головуючий: Судді: