241/2469/19
2-о/241/265/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Чудопалової С.В.,

при секретарі Небиліченко Т.В.,

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту сумісного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2019 заявник ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту сумісного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, мотивованою тим, що улистопаді місяці 2019 року вона звернулася до Мангушського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області із заявою щодо призначення їй пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3 . В призначенні пенсії по втраті годувальника їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею не було надано довідку, яка підтверджує факт сумісного проживання та факт перебування на утриманні померлого чоловіка, а надана довідка не є дійсною, так як видана установою, що знаходиться на непідконтрольній Україні території. Вона є дружиною померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 З 2010 року вона з померлим чоловіком проживали разом та вели спільне господарство за місцем її постійної реєстрації у АДРЕСА_1 . У серпні 2016 року, у зв`язку з воєнними діями на території м.Сніжне, вони були вимушені виїхати до знайомих у м. Бахмут Донецької області, де були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за однією адресою по АДРЕСА_2 та взяті на облік в управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради. У квітні 2017 року вона разом з померлим чоловіком виїхали до м. Покровськ Донецької області, де були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за однією адресою по АДРЕСА_3 . Після смерті її чоловіка вона залишилася зовсім одна і за станом свого здоров`я була вимушена переїхати жити ближче до своїх родичів у смт. Ялта Мангушського району Донецької області, де була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа по АДРЕСА_4 та взята на облік у Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком. До м. Сніжне вона з померлим чоловіком періодично приїжджали через необхідність перевірки стану квартири та майна. ІНФОРМАЦІЯ_2 2018 року, перебуваючи у м. Сніжне, її чоловік помер. Після смерті чоловіка її стан здоров`я дуже погіршився. Деякий час вона не спроможна була самостійно пересуватися. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я фактично зараз проживає у родичів за адресою: АДРЕСА_4 . За життя, після виходу на пенсію за віком, вона перебувала на утриманні чоловіка, оскільки його пенсія у розмірі 11404,81 грн, була значно вищою за її пенсію і фактично була постійним і основним джерелом засобів до існування. Вони витрачали пенсію чоловіка на спільне харчування, придбання необхідних речей, ліків та інших засобів, необхідних для життя. Вона на даний час отримує пенсію за віком, розмір якої з 01.11.2019 року складає 2214,08 грн. Отримуючи таку пенсію, вона не має можливості лікуватися, купувати необхідні продукти та одяг, сплачувати комунальні послуги. Встановлення факту перебування на утриманні чоловіка та сумісного з ним проживання на день смерті необхідно для оформлення їй пенсії у звя`зку з втратою годувальника. Таким чином, вона вимушена звернутися до суду з цією заявою.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, та зазначила що її законні інтереси буде представляти адвокат Карадон М.П.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 , заяву ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі та просила встановити факт сумісного проживання заявника ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_3 та її перебування на утриманні чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сніжне.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про свідчить розписка про вручення судової повістки.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Сєвєрної селищної ради міста Сніжне Донецької області, 12.01.2010, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 12.01.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 11.08.2016, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Сніжне, проживала за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13). Крім того, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 11.08.2016, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Орловської області, проживав за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14), що підтверджує сумісне проживання заявниці з її чоловіком ОСОБА_3 .

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 10.04.2017, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Сніжне, проживала за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 12).

Так, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1451- від 12.09.2019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Сніжне, проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 11).

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_3 знає давно, вони раніше жили в м. Сніжному, а після початку бойових дій приїздили в смт Ялта. ОСОБА_1 їй повідомляла, що з чоловіком вони зустрілися вже в зрілому віці та зареєстрували шлюб, що у чоловіка велика пенсія, яка є достатньою для сплати комунальних послуг та відпочинку. Оскільки у неї/ була невелика пенсія їй відомо що чоловік її утримував. В 2019 році заявниця переїхала в смт Ялта та проживає у свого родича, де вони періодично зустрічаються та обговорюють різні питання в тому числі і щодо достатнього забезпечення її чоловіком, який отримував шахтарську пенсію. Вона не одноразово бачила як саме господар розраховувався в магазинах за продукти харчування, купував ліки. Вони жили дуже дружньо до смерті останнього.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він мешкає в м. Сніжне. ОСОБА_1 знає давно, вони його сусіди були в м. Сніжне. Знає і ОСОБА_3 , який був чоловіком ОСОБА_1 .. Знає що ОСОБА_3 помер в грудні 2018 року. До війни, вони жили в м. Сніжне, а в 2016 році переїхали до м. Бахмут, а потім в м. Покровськ. Вона з чоловіком жили спільно, ОСОБА_3 працював на шахті, мав велику пенсію. Коли вони спілкувались з померлим, останній повідомляв, що саме він утримує дружину, оскільки у неї маленька пенсія. Йому також відомо, що вони робили ремонт у квартирі, та спільно витрачали кошти. Саме ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка, які дуже дружно жили.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТЮУ у Дніпропетровській області, 22.03.2019, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10), що також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті (а.с. 20).

Відповідно до посвідчення виданого Сніжнянським УСЗН 28.11.1995, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (а.с.15).

Згідно довідки про доходи № 226213 від 11.11.2019, виданої Мангушським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_1 переюуває на обліку в Управлінні ПФУ в Першотравневому районі та її пенсія за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 складає 2214,08 грн (а.с.19).

Згідно листа з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.11.2019 за № 28125/09/25, розмір пенсійної виплати на момент смерті ОСОБА_3 складав 11404,81 грн (а.с.21).

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою щодо призначення їй пенсії по втраті годувальника, але відповіддю від 07.11.2019 Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області відмовило ОСОБА_1 у виплаті зазначеної пенсії, оскільки вона не надала необхідні документи для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (а.с. 17-18).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із роз`ясненнями які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йомуутримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Крім того, даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд враховує висновки Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Тuгкеу", "Сурrus v. Тuгкеу"), а також Молдови та Росії (зокрема, Моzег v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v/Moldovav and Russia"), які відповідно до українського законодавства мають застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ суд розуміє в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявником надано беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 сумісно проживала з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та знаходилась на його утриманні.

Керуючись ст.ст. 268, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту сумісного проживання та перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сумісно проживала с ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сніжне, Україна.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Повне рішення складено 27.12.2019.

Суддя С.В. Чудопалова