РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання Дяковичу О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до кредитної спілки «Подільська» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору поруки, окремих положень кредитного договору не дійсними,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до кредитної спілки «Подільська» про визнання договору поруки, окремих положень кредитного договору не дійсними, посилаючись на те, що 31 січня 2014 року між ним та кредитною спілкою «Подільська» укладено договір поруки № 4243 Б.

Згідно умов п. 1.1.1. зазначеного договору позивач поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань, що виникають із кредитного договору № 4243 від 31.01.2014 р., укладеного між кредитором та боржником, згідно якого боржник отримав кредит в сумі 12 000 грн. строком на 18 місяців та зобов'язується повернути кредитору кредит, нараховані проценти за користування кредитом, а також виконати інші умови кредитного договору.

Згідно п. 2.2. умов договору поруки у разі порушення боржником зобов'язань, боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність. Порука надана строком на 30 місяців з дати укладення договору , що передбачено п. 4.2. договору поруки.

31.01.2014 р. аналогічний договір поруки № 4243 А від 31.01.2014 р. було укладено між кредитною спілкою «Подільська» та ОСОБА_5

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.06.2015 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Подільська» заборгованість за кредитним договором № 4243 від 31.01.2014 р. станом на 25.03.2015 р. у сумі 41 095,43 грн..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Подільська» заборгованість за кредитним договором № 4243 від 31.01.2014 р. станом на 25.03.2015 р. у сумі 41 095,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Подільська» судовий збір у сумі по 136,98 грн. з кожного.

Позивач посилається на те, що з його пенсійного забезпечення проводяться відрахування з пенсійного забезпечення на виконання означеного судового рішення, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 49187842 .

Станом на березень 2018 року з ОСОБА_3 стягнуто 6756,01 грн. (залишок боргу становить 37 994,15 грн., залишок виконавчого збору становить 1008,19 грн.).

ОСОБА_3 звертається до суду з позовом про визнання договору поруки № 4243 Б від 31.01.2014 р. недійсним, кредитного договору № 4243 від 31.01.2014 р. частково недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. З ст. 215 ЦК України).

Погоджуючись на укладення оспорюваного договору поруки, позивач виходив з того що кредитна спілка як фінансова установа, надає кредити тільки особам, фінансовий стан та добросовісність яких не викликає сумнівів (щодо їх благонадійності та фінансової спроможності повернути кредит, відсутності кримінального минулого) та перед тим перевірені відповідачем.

У 2018 році позивач дізнався, що ОСОБА_4 був судимий за шахрайство.

З метою уточнення інформації, позивач звернувся до ОСОБА_4, якій підтвердив йому, що дійсно був судимий за ч. 4 ст. 190 КК України.

ОСОБА_3 стверджує, що ніколи б не поручився за особу, яка була судима за шахрайство, благонадійність якої у зв'язку з чим викликає значні сумніви.

Оскільки, наявність судимості у боржника саме за ст. 190 КК України є обставиною, яка має істотне значення для нього, у випадку, коли така обставина була б відома позивачу на момент підписання договору поруки № 4243 Б, такий договір ним не був би підписаний.

Кредитна спілка «Подільська», на думку позивача, умисно замовчала про існування такої обставини, яка могла б перешкодити вчиненню правочину з боку позивача.

Факт наявності судимості у ОСОБА_4 кредитною спілкою «Подільська» перевірявся, що підтверджується листом № 8 від 15.03.2018 р. Отже, оспорюваний договір поруки було укладено позивачем під впливом обману.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно п. 4.4. кредитного договору у випадку прострочення на 5 днів по сплаті суми кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіку передбаченого п. 4.2. про що кредитодавець не був повідомлений письмово за 10 днів до початку строку або настання терміну платежу щодо перенесення строків або термінів платежів за цим договором у зв'язку з виникненням тимчасових фінансових та/або інших ускладнень кредитодавець має право подвоїти відсоткову ставку вказану у п. 1.1. цього договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 9.1. кредитного договору, за порушення умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. При порушенні терміну розрахунку позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5% за кожний день прострочки на суму залишку кредиту та не сплачених відсотків, а також до нього застосовуються вимоги ст. 549 ЦК України.

Позивач посилається на те, що умови п. 4.4, п. 9.1. кредитного договору є несправедливими та суперечать принципам розумності та добросовісності і є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду боржнику (солідарному боржнику - позивачу) оспорюваного договору, оскільки дані вимоги встановлюють обов'язок щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань згідно оспорюваного договору. При чому зазначена сума набагато перевищує суму основного боргу.

Згідно п. 2.2. договору поруки № 4243 Б позивач несе солідарну відповідальність за належне виконання зобов'язань за кредитним договором, встановлення саме таких несправедливих умов кредитування безпосередньо порушує майнові права та інтереси позивача ,який несе непомірний для нього тягар зі сплати боргу та штрафних санкцій згідно умов кредитного договору, в чому вбачається порушення Закон України «Про захист прав споживачів».

Просить визнати недійсним договір поруки № 4243 Б від 31.01.2014 р., укладений між ОСОБА_3 та кредитною спілкою «Подільська».

Визнати недійсним в частині кредитний договір № 4243 від 31.01.2014 p., укладений між кредитною спілкою «Подільська» та ОСОБА_4, а саме: в частині пункту 4.4. та пункту 9.1. зазначеного договору, з моменту його укладення.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 11.06.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 11.0.2018 р. ОСОБА_3 звільнений від судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Представник кредитної спілки «Подільська» направив до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11.0.2018 р. закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив визнати недійсним договір поруки № 4243 Б від 31.01.2014 р., укладений між ОСОБА_3 та кредитною спілкою «Подільська».

Визнати недійсним в частині кредитний договір № 4243 від 31.01.2014 p., укладений між кредитною спілкою «Подільська» та ОСОБА_4, а саме: в частині пункту 4.4. та пункту 9.1. зазначеного договору, з моменту його укладення.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Заслухавши пояснення учасника справи, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 31 січня 2014 року між ОСОБА_3 та кредитною спілкою «Подільська» укладено договір поруки № 4243 Б.

Згідно умов п. 1.1.1. зазначеного договору позивач поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань, що виникають із кредитного договору № 4243 від 31.01.2014 р., укладеного між кредитором та боржником, згідно якого боржник отримав кредит в сумі 12 000 грн. строком на 18 місяців та зобов'язується повернути кредитору кредит, нараховані проценти за користування кредитом, а також виконати інші умови кредитного договору.

Згідно п. 2.2. умов договору поруки у разі порушення боржником зобов'язань, боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність. Порука надана строком на 30 місяців з дати укладення договору, що передбачено п. 4.2. договору поруки.

31.01.2014 р. аналогічний договір поруки № 4243 А від 31.01.2014 р. було укладено між кредитною спілкою «Подільська» та ОСОБА_5

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.06.2015 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Подільська» заборгованість за кредитним договором № 4243 від 31.01.2014 р. станом на 25.03.2015 р. у сумі 41 095,43 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Подільська» заборгованість за кредитним договором № 4243 від 31.01.2014 р. станом на 25.03.2015 р. у сумі 41 095,43 грн. Суд критично оцінює пояснення позивача про те, що відповідач при укладенні договору поруки, умисно замовчав про існування такої обставини, яка могла б перешкодити вчиненню правочину з боку позивача наявність судимості у ОСОБА_4, та порушення вимог ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» (в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного договору поруки) щодо неможливості прийняття до членів кредитної спілки осіб, які мають непогашену судимість за корисливі злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» (в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного договору поруки) не можуть бути прийняті до кредитної спілки особи, які за рішенням суду визнані недієздатними або обмежено дієздатними, особи, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, а також особи, що мають непогашену судимість за корисливі злочини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» (в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного договору поруки) визначено порядок прийняття осіб до кредитної спілки, а саме - прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв'язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки.

ОСОБА_4 звернувся з заявою від 31.01.2014 р. про прийняття його до членів кредитної спілки «Подільська», де у графі «відомості про судимість» проставлено «прочерк», що дає підстави вважати про відсутність судимості у ОСОБА_4 станом на день прийняття останнього до членів кредитної спілки.

Відповідно до ч. 2. ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» вказані відомості (про судимість) подаються членами кредитної спілки, які призначаються до органів управління та на керівні посади кредитної спілки, що визначено розпорядженнями Національної комісії, ще здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Судом встановлено, що кредит надавався ОСОБА_4, враховуючи його платоспроможність, зокрема, останнім надана довідка з Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про розмір його щомісячної пенсії.

Інших правових механізмів для перевірки кредитною спілкою будь-якої інформації щодо фізичної особи законодавством України, в тому числі і Законом України «Про кредитні спілки», |не передбачено.

Про можливу наявність судимості у ОСОБА_4 відповідачу стало відомо лише після звернення ОСОБА_3 з позовом до суду, тому твердження про умисне замовчування кредитною спілкою про наявність судимості у ОСОБА_4 є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір № 4243 від 31.01.2014 року, укладений між кредитною спілкою «Подільська» та ОСОБА_4, в частині пункту 4.4. та пункту 9.1. зазначеного договору з моменту його укладення, посилаючись на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Віднесення правовідносин до того чи іншого виду в теорії цивільного права відбувається за ознаками суб'єктів цих правовідносин та змісту цих правовідносин.

Суб'єктами правовідносин споживчого кредитування є споживач послуг з надання кредиту та банк або інша фінансова установа.

Разом з тим порука є способом забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з кредитного договору.

Поручитель за змістом договору поруки не є споживачем послуг банку (фінансової установи) з кредитування, а навпаки, є особою, яка своєю відповідальністю забезпечує відповідальність боржника у договорі споживчого кредиту, тобто споживача.

Договір поруки не є договором на придбання, замовлення, використання продукції для особистих потреб, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, виконанням обов'язку найманого працівника, або як договір про намір здійснити такі дії.

Отже, поручитель не може розглядатись у договорі поруки як споживач послуг банку (фінансової установи), а тому у цих правовідносинах на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 27.04.2017 р. у справі № 6-1153цс16.

Відповідно до ст. З Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушені, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду із позовом про визнання кредитного договору недійсним, ОСОБА_3 не надав суд належних та допустимих доказів щодо порушення його прав та інтересів, як споживача фінансових послуг.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів .

Суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки № 4243 Б від 31.01.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та кредитною спілкою «Подільська» та визнання недійсним в частині кредитного договору № 4243 від 31.01.2014 p., укладеного між кредитною спілкою «Подільська» та ОСОБА_4, а саме: в частині пункту 4.4. та пункту 9.1. зазначеного договору, з моменту його укладення.

Керуючись ст. ст. 10, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 525, ч. 1 ст. 1046, 1047, ч. 2 ст. 1051 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до кредитної спілки «Подільська» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору поруки, окремих положень кредитного договору не дійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 25 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.