Справа № 487/5564/18
Провадження № 2/487/377/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.01.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/5564/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, пені за прострочу виконання зобов'язання та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2018 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові коти в розмірі 4000,00 грн., суму заборгованості за нарахованою пенею в розмірі 13628,40 грн., моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.02.2018 року позивач та відповідач уклали усний договір на виконання робіт по реставрації м'яких меблів. На виконання домовленості ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. Відповідач зобов'язувалась виконати роботи в строк до 10.03.2018 року, що було зазначено у товарному чеці. Проте в порушення умов договору відповідач ремонт меблів не виконала. 01.06.2018 року меблі повернуті позивачу в початковому стані. Гроші за невиконану роботу не повернуто.

Ухвалою суду від 10.09.2018 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 11.02.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір на виконання робіт по реставрації мяких меблів, а саме мякого гарнітуру, який складається з дивана та двох крісел.

Відповідно до копії товарного чеку від 11.02.2018 року загальна сума за виконання робіт складає 5400,00 грн., з яких позивач передала відповідачу 4000,00 грн. як завдаток.

Крім того у товарному чеку від 11.02.2018 року зазначено кінцевий термін повернення мяких меблів 10.03.2018 року.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст.627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, лежить на продавцеві.

Права та обов'язки споживачів визначені ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).

Згідно ч.1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач своє зобов'язання за договором виконав, а саме: оплатив послугу за реставрацію мяких меблів, проте відповідачем було порушено умови укладеного договору, а саме: мякі меблі не відреставровані та повернуті позивачу 01.06.2018 року.

У звязку з чим, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 сплачених коштів у сумі 4000,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено

законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

У ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як слідує із розяснень, які містяться в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року №686/6910/16, тлумачення частини пятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє стверджувати, що вона поширюється на договори підряду та договори про надання послуг. Відповідно прострочення зобов'язань, що виникли із договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, за прострочення реставрації мяких меблів (виконання робіт) на 82 дні відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 3% вартості реставраційних робіт за кожний день прострочення (виконання робіт) з 10.03.2018 року по 01.06.2018 року у розмірі: 5540,00 х 3% х 82 дн. = 13628,40 грн..

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн..

Відповідно до п.3 ч.2, ч.1, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» закріплено положення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом враховано позицію Верховного суду України, висловлену в Постанові №6-1575цс16 від 09.11.2016 р.: "Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди".

На підставі викладеного, враховуючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп..

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст.ст. 4,12,13,89,258,263-265,280-283,289,354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, пені за прострочу виконання зобов'язання та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти в розмірі 4000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за нарахованою пенею в розмірі 13628,40 грн..

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, народилася 20.05.1963 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, народилася 11.05.1993 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне судове рішення складено 21.01.2019 року.

Головуючий суддя І.В.Боброва