Справа №461/88/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Іваника Р.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина щомісячно, у розмірі ј частини усіх видів його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2016 року між нею та відповідачем розірвано шлюб. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу, син постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, у свою чергу, не приймає жодної участі у вихованні сина та не надає йому належної матеріальної допомоги. Позивач не в змозі самостійно у необхідній мірі забезпечити потреби дитини.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнав. Вказав, що відповідач жодним чином не ухиляється від участі в утримання їхнього сина, а навпаки намагається налагодити стосунки з позивачем, щоб мати змогу передати кошти для сина. У період з 2015 року по 2018 рік кожного місяця переказував кошти для сина на банківську картку позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, який народився 18.12.2014 року, є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №441230, виданим Галицьким відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 23.12.2014 року /а.с.5/.

Неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом із матірю, а дохід позивача не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд вважає, що обов'язок нести витрати на дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання відповідача окремо, не звільняє його від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та догляду за дитиною пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою.

При цьому, суд враховує пояснення відповідача про те, що останній в період 2016 року по 2018 року брав участь у вихованні неповнолітнього сина та не ухилявся від свого обовязку, що стверджується випискою по рахунку ОСОБА_3 у ПАТ «Приватбанк».

Беручи до уваги вищенаведені обставини, зокрема матеріальне становище відповідача, який в стані дозволити виплату аліментів у розмірі ј частини усіх видів його доходівщомісячно, а також те, що відповідач предявлений до нього позов в частині стягнення аліментів визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а тому слід стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття.

Вирішуючи питання судових витрати, суд з урахуванням положень ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.01.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення cкладено 08 квітня 2019 року.