Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/17218/18

Номер провадження 22-ц/804/836/19

02 квітня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі - Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, приватне акціонерне товариство «Азовзагальмаш»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Шпак Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2018 року, у складі судді Степанової С.В.

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про визнання права власності та скасування податкової застави.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2018 року у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2, подану представником позивача Шпак В.І. до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ПАТ «Азовзагальмаш» про визнання права власності та скасування податкової застави, відмовлено. Роз'яснено позивачу, що розгляд даного спору відноситься до юрисдикції господарського суду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Шпак В.І., який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підсудності даного спору господарському суду міста Києва, оскільки позивачем, відповідно п.2 ст.27 ЦПК України було правомірно подано позов саме в порядку цивільного судочинства про визнання права власності та скасування податкової застави. У позивача не було грошових вимог до ПАТ «Азовзагальмаш», який перебуває у процесі банкрутства, спір полягає у захисті права власності, що регулюється нормами Цивільного законодавства та має вирішуватися відповідно до ЦПК України. З посиланням на положення п.2 ст. 27 ЦПК України, зазначає, що місцезнаходження відповідача Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є Жовтневий район міста Маріуполя, тому позовну заяву було подано до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області. З посиланням на ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт , належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Він є законним власником ряду транспортних засобів, що належали боржнику ПАТ «Азовзагальмаш», та придбані ним на підставі електронних торгів, що були проведенні виконавчою службою, та які перебували у податковій заставі у зв'язку із наявністю податкового боргу боржника. Проте, ГУ ДФС у Донецькій області вважає, що наразі відсутні підстави для скасування податкової застави з транспортних засобів відповідно до п.93.1.1-93.1.5.ст. 93.1 ПКУ, отже відповідач оспорює право власності ОСОБА_2 на це майно, що є на його думку, підставою для звернення його за захистом своїх прав саме у порядку цивільного судочинства. Таким чином, оскільки даний спір не є корпоративним, тобто не є спором, що виник з господарських правовідносин, а виник з цивільних правовідносин між фізичною особою та Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, ні позивач ні відповідач не є суб'єктом господарювання в розумінні ч.2 ст. 55 ГК України, то відповідно, розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції загальних судів та має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, клопотань до апеляційного суду не надали, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі за їх відсутність.( а.с. 69)

Представник Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та представник ОСОБА_2 адвокат Шпак В.І. надали заяви про слухання справи за відсутність даного відповідача, позивача та його представника( а.с.87-89 )

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]».

Відповідно до частини 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому, оскільки спір у цій справі пов'язаний з майновими вимогами до відповідача, щодо якого порушено справу про банкрутство, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Звертаючись з позовною заявою про визнання права власності та скасування податкової застави, позивач вказує, що він на електронних торгах придбав автомобілі, що перебували у власності відповідача ПАТ «Азовзагальмаш»,та які були проведенні виконавчою службою. Під час переоформлення транспортних засобів йому стало відомо, що частина з них знаходилась у податковій заставі. Отже, позивач не може зняти з обліку дані транспортні засоби , чим порушується його право власності , яке він набув законним шляхом, та яке просить захистить.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального Кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Згідно ст. 93.1, 93.1.3. Податкового кодексу України, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня, зокрема, набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства.

Судом встановлено, що майно відповідача ПрАТ «Азовзагальмаш» було описано у податкову заставу у зв'язку з наявністю податкового боргу боржника. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.04.2016 року у справі №910/3262/16 порушено провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Азовзагальмаш», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Шистопала П.М.( а.с. 72-75)

Відповідно до статті 93.4. Податкового кодексу України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому, оскільки спір у цій справі пов'язаний з майновими вимогами до відповідача, щодо якого порушено справу про банкрутство, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Посилання позивача на приписи ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» , як правове обґрунтування позову, є помилковим.

Так, відповідно до частини 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Разом з цим, як вбачається з обставин, викладених у позовній заяві, автомобілі , що придбані позивачем на електронних торгах, передані у податкову заставу , а не обтяжені арештом, накладеним державним виконавцем.

Крім того, позивач вказує, що при придбанні транспортних засобів, у Кальміуському відділі державної виконавчої служби м. Маріуполь було знято арешт з вищевказаних транспортних засобів, що підтверджується Постановою про зняття арешту та припинення розшуку майна від 09.11.2017 року.

У свою чергу, відповідно до статті 95.14. Податкового кодексу України покупець майна, яке перебуває у податковій заставі, набуває права власності на таке майно відповідно до умов, визначених у договорі купівлі-продажу, що укладається за результатами проведених торгів.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду що позивач, вважаючи порушеними його права у зв'язку із наявністю податкової застави, яка виникла у зв'язку із наявністю у ПрАТ «Азовзагальмаш», яке перебуває в процесі банкрутства, податкового боргу, у відповідності зі ст.ст. 4, 20 Господарського процесуального Кодексу України, ст. 93.1 Податкового кодексу України, має право звернутися до господарського суду з таким позовом, а саме Господарського суду м. Києва.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу Шпак Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.