Єдиний унікальний номер 235/1016/18 Номер провадження 22-ц/804/565/19
Єдиний унікальний номер 235/1016/18
Номер провадження 22-ц/804/565/19
Головуючий у 1 інстанції Бородавка К.П.
Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Канурної О.Д., Санікової О.С.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 235/1016/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року (суддя Бородавка К.П.), ухваленого в приміщенні суду в м.Покровськ Донецької області, повний текст рішення суду складений 30 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позов мотивовано тим, що вона є фізичною особою-підприємцем та має у своїй власності дитячий майданчик «Лабіринт», який розташований по бул. Андрющенка в м. Покровську Донецької області. Наприкінці жовтня 2017 року діти відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також третій неповнолітній на ім'я ОСОБА_6, умисно порізали дитячий майданчик, про що ОСОБА_4 особисто повідомив позивачеві.

Відомості про вищевказану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003122 від 05 грудня 2017 року.

Постановою слідчого СВ Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 24 січня 2018 року кримінальне провадження за №0003122 було закрито за пунктом 2 частини 1 ст. 284 КПК України, оскільки розмір матеріальної шкоди недостатній для притягнення винуватої особи до кримінальної відповідальності за частиною 1 ст.194 КК України.

За висновком про оцінку майна від 20 листопада 2017 року розмір матеріальної шкоди, що була завдана пошкодженням належного позивачу майна, становить 40011 гривень.

Також позивач зазначила, що під час завдання шкоди її майну малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували на канікулах і відповідно не перебували під наглядом навчальних закладів, в яких вони навчаються. Відтак, завдана їй шкода має бути відшкодована батьками малолітніх, а саме: відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Просила стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 40011грн, а також покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, відмовлено.

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд в порушення пункту 2 частини 1 ст. 43 ЦПК України, не дозволив позивачу та її представнику ставити питання малолітнім свідкам ОСОБА_5 та ОСОБА_4, пославшись на ст. 232 ЦПК України. Зазначає, що ст. 232 ЦПК України не містить в собі заборони ставити учасниками справи питання малолітнім свідкам. Позивач зазначає, що не погоджується з висновками суду про те, що матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що пошкодження дитячого майданчику - лабіринтів, що належать позивачу, а саме: велика кількість порізів матеріалу, нанесена малолітніми особами, батьками яких є відповідачі з оглядку на наступне. Згідно постанови слідчого СВ Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області від 24 січня 2018 року, яка була прийнята судом в якості доказу, кримінальне провадження було закрито за пунктом 2 частини 1 ст. 284 КПК України, оскільки розмір матеріальної шкоди не достатній для притягнення винуватої особи до кримінальної відповідальності за частиною 1 ст. 194 КК України. Проте, у разі якщо б пошкодження майна позивача було вчинено невстановленими особами, закриття кримінального провадження мало б було відбутися на підставі пункту 3 частини 1 ст. 284 КПК України. Також зазначає, що з вказаної постанови вбачається, що особами, які завдали шкоду належному позивачу лабіринту є малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та вказана постанова відповідачами не оскаржувалася. Пошкодження дитячого майданчику малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили суду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а відповідач ОСОБА_4 в суді фактично визнала, що у її сина був ніж. Також скаржник не погоджується з висновком суду про те, що протоколи допиту малолітніх свідків від 18 січня 2018 року та 23 січня 2018 року одержані з порушенням порядку, встановленого законом, оскільки в даному випадку доказом є не сам документ (протоколи допиту), а дані, що в них містяться. В судовому засіданні у відповідачів зауважень з приводу протоколів (пояснень), що були надані малолітніми не було, дані, які були зафіксовані у протоколах, надані малолітніми в присутності їх батьків. Висновок суду про те, що наданий позивачем висновок про оцінку майна не стосується предмета доказування, скаржник вважає помилковим, оскільки, на її думку, кількість порізів матеріалу значення не має, а має значення вартість елементів лабіринту, що потребують заміни, вартість робіт, необхідних для встановлення цих елементів.

В січні 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, обґрунтовуючи який зазначає, що суд правомірно послався на ст. 232 ЦПК України, яка дає вичерпний перелік осіб, які мають право задавати питання малолітнім свідкам, а також висловлювати свою думку стосовно особи свідка, змісту його показань; судом правильно не прийняті до уваги протоколи допитів малолітніх свідків від 18 січня 2018 року та 23 січня 2018 року, оскільки в порушення частини 4 ст. 226 КПК України при допиті слідчим малолітнього сина відповідача, останньому не було роз`яснено права щодо висловлення заперечень проти запитань чи ставити запитання, про що він (відповідач) дізнався тільки в суді; висновок про оцінку майна, зроблений експертом без виїзду на місце де був встановлений лабіринт, зроблений на підставі наданих позивачем фотографій та інструкції, щодо експлуатації лабіринтів.

Правом на подання відзиву відповідач ОСОБА_3 не скористалася.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження від 15 січня 2019 року отримана позивачем 23 січня 2019 року, відповідачем ОСОБА_2 - 28 січня 2019 року, відповідачем ОСОБА_3 - 25 січня 2019 року.

Частиною 1 ст.369 ЦПК України визначено, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у позовній заяві, складає 40011грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 13 ст.7 ЦПК України передбачено, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, одним з видів діяльності якої є здійснення прокату товарів для спорту та відпочинку, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За змістом листа №01-22-0473 від 17 березня 2017 року Покровською міською радою розглянуто звернення позивача щодо розміщення дитячих електромобілів, лабіринту та батуту на бул.Андрющенко в м.Покровську та повідомлено про відсутність заперечень проти розміщення дитячих атракціонів при наявності оформлених належним чином документів (а.с.11 т.1).

На підтвердження права власності на два дитячих лабіринти, позивачем надані паспорти (інструкція з експлуатації),

Згідно з паспортом (інструкція з експлуатації), виданого ФО-П ОСОБА_8 щодо дитячого лабіринту висотою - 2,7 м, довжиною - 6 м, шириною - 3 м, вказаний ігровий лабіринт відноситься до серії стаціонарних та призначений для використання на території зон відпочинку в теплу пору року, а також всередині опалювальних приміщень - цілий рік. Датою продажу є 12 травня 2016 року, що засвідчено підписом та печаткою ФО-П ОСОБА_9

Згідно з паспортом (інструкція з експлуатації) щодо дитячого лабіринту висотою - 4 м, довжиною - 6 м, шириною - 3 м, останній відноситься до серії стаціонарних та призначений для використання на території зон відпочинку в теплу пору року, а також всередині опалювальних приміщень - цілий рік. Датою продажу є 05 липня 2017 року, що засвідчено підписом та печаткою ФО-П ОСОБА_9

Відповідно до висновку про оцінку майна від 20 листопада 2017 року, складеного ФО-П ОСОБА_10 функцією та метою оцінки є визначення ринкової вартості на дату оцінки з урахуванням зносу і пошкоджень та з урахуванням витрат на роботу та допоміжні матеріали. За змістом вказаного висновку об'єктами дослідження є:

сітки для дитячих лабіринтів розміром 6х6 см, відрізками 117*3,0м, (3х6) у кількості 2 одиниці, (17*4,0), (5*3,0м); тентова ПВХ тканина (3*6) у кількості 2 одиниці (дахи двох лабіринтів); тентова ПВХ тканина (1,25*4,0 м) (будиночок з двома арочними вирізами); тентова ПВХ тканина (4*3м) штора великого лабіринту; стрічка розмірами 5 см довжиною 2м у кількості 4 шт. (арк.4 Висновку).

Як зазначено експертом в розділі «Опис об'єктів оцінки» стан наданих об'єктів оцінки задовільний (незначне забруднення, запилення та незначна деформація (розтягування, потертості) (арк.4-5 Висновку).

За висновком про оцінку майна:

1. розрахунок вартості сітки для дитячих лабіринтів розміром 6х6 см з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 6678грн;

2. розрахунок вартості монтажу сітки для дитячих лабіринтів розміром 6х6 см з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 1625,25грн;

3. розрахунок вартості сітки для дитячих лабіринтів розміром 6х6 см, відрізками (17*,4м), (3х6м) та (3х3,0м), з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 8458,80грн;

4. розрахунок вартості монтажу сітки для дитячих лабіринтів розміром 6х6 см, відрізками (17*,4м), (3х6м) та (3х3,0м), з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 2058,65грн;

5. розрахунок вартості тентової ПВХ тканини для двоскатного даху лабіринту (3,0х6,0) та оборки 0,4 м по периметру з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 3332,75 грн;

6. розрахунок вартості пошиву тентової ПВХ тканини для двоскатного даху лабіринту (3,0х6,0) та оборки 0,4м по периметру з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 4587,88грн;

7. розрахунок вартості тентової ПВХ тканини для двоскатного даху лабіринту (3,0х6,0) та оборки 0,4 м по периметру з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 3738,97грн;

8. розрахунок вартості тентової ПВХ тканини (1,25х4,0м.) - будиночок з двома арочними вирізами з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 502,55грн;

9. розрахунок вартості тентової ПВХ тканини (4х3м.) - штора великого лабіринту з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017р. - 1206,12грн;

10. розрахунок вартості пошиву тентової ПВХ тканини для двоскатного даху лабіринту (3,0*6,0) та оборки 0,4м по периметру; (1,25х4,0м) - будиночок з двома арочними вирізами; 4*3м - штора великого лабіринту з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 8016,45грн.;

11. розрахунок вартості стрічки розмірами 5 см довжиною 2 м у кількості 4 шт. з урахуванням зносу на дату оцінки станом на 10.2017 року - 39,28грн.

Квитанціями №001994 та №001992 підтверджується, що вартість наданих експертом послуг з проведення оцінки дитячих лабіринтів та складання вищезазначеного висновку дорівнює 700грн (а.с.20 т.1).

При дослідженні витребуваних судом матеріалів кримінального провадження №0003122 судом встановлено наступне.

Витягом з кримінального провадження №0003122 підтверджується, що по заяві ОСОБА_1 за фактом пошкодження 01 листопада 2017 року її майна, а саме: дитячої ігрової кімнати «Лабіринт» за адресою: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, на виконання ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2017 року відомості про вказане кримінальне правопорушення 06 грудня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003122 за правовою кваліфікацією - частина 1 ст.194 КК України.

Протоколом огляду місця події від 01 листопада 2017 року, проведеного в присутності понятих та власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи - ОСОБА_1 встановлено, що місцем огляду є ділянка місцевості, розташована за адресою: місто Покровськ, бульвар Андрющенко, де розташований дитячий майданчик «лабіринт», який складається з двох приміщень, стіни дитячого майданчика складаються із сітки, яка на момент огляду має пошкодження у вигляді порізів, також на даху, який складається з щільного матеріалу зеленого кольору, маються пошкодження у вигляді порізів гострим предметом, сліди порізів мають різні розміри та розміщені в хаотичному порядку (а.с.8, 9 т.1).

Відповідно до протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_5 від 18 січня 2018 останній в присутності батька - відповідача ОСОБА_2 повідомив, що він сумісно зі своїм товаришем ОСОБА_3 ОСОБА_4 направились до дитячого майданчика, де Даніїл повідомив, що піде додому, коли він повернувся, то в його руках було лезо, яким він став пошкоджувати стіни та сітки на дитячому майданчику. Сам ОСОБА_5 участі в пошкодженні майна не брав, а тільки дивився за тим, що відбувалось (а.с.21-25 т.1).

Відповідно до протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_4 від 23 січня 2018 останній в присутності матері - відповідача ОСОБА_3 показав, що він сумісно зі своїм товаришем ОСОБА_5 наприкінці жовтня 2017 року направились до дитячого майданчику, де ОСОБА_5 знайшов ніж і став різати стіни дитячого майданчику, після чого прийшов малознайомий на ім'я ОСОБА_6, який також при собі мав ніж і також став пошкоджувати майно дитячого майданчику. В цей момент ОСОБА_4 став робити зауваження хлопцям, але вони не реагували. Також зі слів ОСОБА_4 стало відомо, що у нього не було умислу на пошкодження майна і він участі у цьому не брав, а наступного дня пішов з подругою на дитячий майданчик, де подруга заплуталась у сітці і з метою допомогти їй Даніїл взяв ніж, який напередодні був у ОСОБА_6 і розрізав сітку, чим допоміг вибратися, надалі вони почули голос з вулиці, там знаходилася ОСОБА_1 (а.с.26-29 т.1).

Постановою про закриття кримінального провадження від 24 січня 2018 року слідчий слідчого відділу Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області старший лейтенант поліції Камчатний М.Л. постановив закрити кримінальне провадження №0003122 від 05 грудня 2017 року у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.194 КК України.

За змістом вказаної постанови необхідною кваліфікуючою ознакою ст.194 КК України (умисне знищення чи пошкодження чужого майна) є спричинення матеріальної шкоди у великих розмірах, тобто яка в двісті п'ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімуму доходів громадян, а саме, враховуючи діюче законодавство, з 01.01.2017 розмір матеріальної шкоди для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.194 КК України повинен бути великим та становити 200 000 грн. Оскільки під час досудового розслідування за матеріалами вказаного кримінального провадження встановлено, що внаслідок пошкодження дитячого майданчика потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду у великих розмірах заподіяно не було (шкода дорівнює 40 011 грн), склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, відсутній (а.с.6-7 т.1).

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що пошкодження дитячого майданчику - лабіринтів, що належать позивачу, а саме: велика кількість порізів матеріалу, нанесена малолітніми особами, батьками яких є відповідачі; позивач та її представник не оскаржували її ані до відповідного прокурора, ані до суду постанову про закриття кримінального провадження від 24 січня 2018 року, оскільки погодилися з нею, зміст якої (постанови), не дозволяє дійти висновку, що саме малолітні діти відповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 завдали такі пошкодження; до 30 жовтня 2017 року, тобто до дати виявлення великої кількості порізів матеріалу лабіринтів, позивач два дні ці лабіринти не перевіряла, охорони біля них не було; зі змісту наданого позивачем висновку про оцінку майна не вбачається розміру саме матеріальної шкоди, спричиненої порізами, виявленими наприкінці жовтня 2017 року позивачем на двох дитячих лабіринтах, вказаний висновок не містить будь-якої інформації щодо порізів, їх кількості та вартості їх усунення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, четвертою ст.1178 ЦК України встановлено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків (усиновлювачів) або опікуна, так і з вини закладів або особи, що зобов'язані здійснювати нагляд за нею, батьки (усиновлювачі), опікун, такі заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду у частці, яка визначена за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Враховуючи зміст ст.1166 ЦК України цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення: наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини у заподіянні шкоди.

За загальним правилом відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення виключає настання цивільної відповідальності. При цьому на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріалами справи встановлено, що постановою про закриття кримінального провадження від 24 січня 2018 року, прийнятою слідчим слідчого відділу Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Камчатним М.Л., безпосередньо не встановлено факт завдання шкоди дитячому майданчику «Лабірінт» позивача малолітніми дітьми відповідачів. Також постанова не містить відомостей щодо інших обставин, які б у сукупності вказували на наявність вини малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у пошкоджені дитячого майданчику, зокрема, велика кількість порізів матеріалу нанесена малолітніми особами.

У постанові про закриття кримінального провадження були лише зазначені суперечливі пояснення малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, допитаних у якості малолітніх свідків, а також потерпілої ОСОБА_1 (позивача), зафіксованих у протоколах допитів, які (протоколи допитів малолітніх свідків від 18 та 23 січня 2018 року) судом першої інстанції не були прийняті до уваги, через порушення порядку їх одержання, встановленому ст. 226 КПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вини відповідачів у заподіянні збитків позивачу (постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей за статтею 184 КУпАП).

За приписами частини 4 ст.319 ЦК України, власність зобов'язує.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно виходив з того, що до 30 жовтня 2017 року, тобто до дати виявлення великої кількості порізів матеріалу лабіринтів, позивач два дні майданчики («лабіринти») не перевіряла, заходів щодо здійснення їх охорони не приймала.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову через недоведеність позивачем збитків, заподіяння збитків саме відповідачами і протиправність поведінки останніх та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Аргумент апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження пошкодження дитячого майданчику малолітніми особами, батьками яких є відповідачі, оскільки, як вважає позивач, постановою про закриття кримінального провадження встановлені винні особи, а у разі якщо б пошкодження майна позивача було вчинено невстановленими особами, закриття кримінального провадження мало б було відбутися на підставі пункту 3 частини 1 ст. 284 КПК України, а не за пунктом 2 частини 1 ст.284 КПК України, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Стаття 284 КПК України визначає підстави для закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи.

Так, за пунктом 2 частини 1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Пункт 3 частини 1 ст.284 КПК України визначає в якості підстави для закриття кримінального провадження не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про закриття кримінального провадження від 24 січня 2018 року, прийнятої слідчим слідчого відділу Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Камчатним М.Л., вбачається, що в кримінальному провадженні №0003122 жодній особі не повідомлялося про підозру, тому, керуючись пунктом 2 частини 1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.194 КК України.

Тобто, вказаною постановою не встановлено вину малолітніх дітей відповідачів у завданні шкоди дитячому майданчику «Лабірінт» позивача, у зв`язку з чим вищевказаний аргумент апеляційної скарги є неспроможним.

Щодо аргументу апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції пункту 2 частини 1 ст.43 ЦПК України під час допиту малолітніх свідків в частині позбавлення можливості позивача та її представника ставити їм (свідкам) питання, колегія суддів зазначає наступне.

За пунктом 2 частини 1 ст.43 ЦПК України, учасники справи мають ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

За приписами частин 1, 3 та 4 ст.232 ЦПК України, допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, можуть з дозволу суду ставити свідкові питання, а також висловлювати свою думку стосовно особи свідка, змісту його показань.

У виняткових випадках, коли це необхідно для об'єктивного з'ясування обставин справи, на час допиту осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, із зали судового засідання за ухвалою суду може бути видалений той чи інший учасник справи. Після повернення цієї особи до зали судового засідання головуючий повідомляє її про показання цього свідка і надає можливість ставити йому питання.

В судовому засіданні 21 листопада 2018 року після закінчення допиту малолітнього свідка ОСОБА_5, представником позивача ОСОБА_12 було заявлено про бажання поставити малолітньому свідку запитання з приводу його пояснень, наданих в суді першої інстанції та під час досудового розслідування, на що він не отримав дозвіл через те, що суд не вбачає підстав ставити запитання по питання, на які була надана відповідь малолітнім ОСОБА_5 під час досудового розслідування.

За абзацом 2 частиною 2 с.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, в даному випадку, судом першої інстанції не додержано норм пункту 2 частини 1 ст.43 ЦПК України у взаємозв`язку з частиною 4 ст.232 ЦПК України та зазначений скаржником в апеляційній сказі аргумент є слушним, проте, це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, судом першої інстанції в основу рішення про відмову у задоволені позову не були покладені покази малолітніх свідків, надані ними під час розгляду справи.

Інші аргументи скаржника зводяться до оцінки доказів, питання про достовірність або недостовірність яких, було вирішено судом першої інстанції під час розгляду справи.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, які тягнуть скасування рішення суду першої інстанції, що в свою чергу згідно ст.375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: О.Д. Канурна

О.С. Санікова