ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/279/18Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/369/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/279/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2019 року, ухваленого суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складений 01 лютого 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Довганик Вікторія Ігорівна звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, шляхом зміни способу їх присудження з 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років щомісячно, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 - адвокат Довганик В.І. зазначила, що станом на даний час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному, згідно даного судового рішення, розмірі, перестали існувати. Позивач у даний час розлучений, нової сім'ї не створив, щомісячно отримує матеріальну допомогу від батьків, які працюють за кордоном, його дохід мінливий, а тому, бажає сплачувати аліменти в значно більшому розмірі, ніж визначено судом, тобто в твердій грошовій сумі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2019 року у справі №607/279/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини і ухвалити нове рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зміни способу їх присудження з 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років щомісячно на 2 500 (дві тисячі п'ятсот) гривень у твердій грошовій сумі та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що воно прийняте з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд не взяв до уваги те, що позивач вже тривалий час перебуває на лікарняному у зв'язку з значним погіршенням здоров'я, підтверджуючі обставини містяться в матеріалах справи. Також вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі має відбуватися виключно за волевиявленням одержувача аліментів ОСОБА_2, не відповідає вимогам ст.181 та ст.192 СК України, оскільки із аналізу вказаних статей дає право особі, що сплачує аліменти вимагати зменшення розміру аліментів шляхом зміни виду грошової форми стягнення, а саме із стягнення аліментів у частці на стягнення у твердій грошовій сумі. Суд не надав належної оцінки всім поданим позивачем доказам, зокрема не взято до уваги заробіток позивача, що підтверджується довідкою про доходи. Даний позов подано на меті покращити становище своєї дитини, оскільки запропонована сума значно перевищує стягнення, що справляються виконавчою службою з його доходів, адже, протягом останніх трьох місяців, дохід в позивача був відсутній.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що у платника аліментів у справі не відбулось зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я. Крім цього, суд зазначив, що позивач на даний час працевлаштований, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, а тому підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд не вбачає. Також, суд вважає за необхідне відмітити, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України має відбуватися виключно за волевиявленням одержувача аліментів, на підставі поданої ним заяви, що не визнається відповідачем ОСОБА_2

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується, оскільки вони відповідають встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами восьмою, дев'ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини другою статті 51 Конституції України та статті 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками. Може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01 серпня 2009 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, НОМЕР_1, відповідний актовий запис №1110 (а.с. 6).

Під час даного шлюбу народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження, НОМЕР_2, відповідний актовий запис №1026 (а.с. 7).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнено із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 (однієї третини) всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про зміну способу стягнення аліментів в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4

Однак, частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів.

ОСОБА_2 з позовом про зміну способу стягнення аліментів не зверталася, а ОСОБА_1 діючими нормами Сімейного кодексу України позбавлений такої можливості, тому, не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом заміни способу їх присудження законом не заборонено.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше визначеного розміру аліментів за позовом платника або одержувача аліментів, але не зміну способу стягнення аліментів.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 квітня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи