ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Голови правління Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року, ухваленого в складі судді Остапчук Т.В. (повне судове рішення складено 08.10.2018),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Голови правління ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 08.06.2017 засобами електронної пошти він звернувся до відповідача, проте всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян» банком не надано відповіді, чим порушено права позивача.

Відтак, просив визнати протиправною бездіяльність Голови правління ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк», зобов'язати надати відповідь та стягнути 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що судом першої інстанції не враховано ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», а також допущені грубі порушення Закону при розгляді справи.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справа № 757/56090/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1144/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08.06.2017 позивачем був направлений до банку запит на отримання інформації (а.с. 30).

З копії вказаного запиту вбачається, що він був надісланий на електронну адресу: «ІНФОРМАЦІЯ_1». Зміст запиту позивача зводиться до надання інформації щодо власників капіталу ПАТ «МІБ».

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що відповідачем порушено положення Закону України «Про звернення громадян», а саме не надано відповіді на вказаний запит.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що запит позивача не є зверненням громадянина в розумінні Закону України «Про звернення громадян», а відтак порушення банком ст. 20 вказаного Закону судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. У вказаній статті також міститься визначення кожного із видів звернення.

Водночас, норми Закону України «Про звернення громадян» не передбачають такого виду звернення як запит.

З огляду на те, що поданий позивачем запит як за назвою документа, так і за його змістом та вимогами не може вважатися зверненням в розумінні Закону України «Про звернення громадян», норми останнього, у тому числі ст. 7 та ст. 20, не поширюються на спірні правовідносини.

Щодо доводів апеляційної скарги про допущення судом першої інстанції помилки в зазначенні адреси електронної поштової скриньки, на яку ОСОБА_2 направив запит, вказана обставина може бути предметом судового розгляду в порядку ст. 269 Цивільного процесуального кодексу України та не може бути підставою для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Наявні в матеріалах справи докази, встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Розглядаючи справу, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив природу спірних правовідносин і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді