ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2114/19 Справа № 205/3161/18 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилалось на те, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 02.10.2008 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 14 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 31.03.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 42 846 грн. 41 коп., де заборгованість за тілом кредиту 13 008 грн. 57 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 23 060 грн. 71 коп., заборгованість за пенею та комісією 4 260 грн. 63 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 016 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова).

У зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № б/н від 02.10.2008 року у розмірі 42 846 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року позов банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Договором № б/н від 02.10.2008 року, у загальному розмірі - 27 947 грн. 61 коп., де заборгованість за тілом кредиту - 13 008 грн. 57 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом 14 939 грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 1 149 грн. 30 коп.

В задоволені позовних вимог щодо стягнення решти суми процентів, також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 016 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова) та заборгованості по пені та комісії - 4 260 грн. 63 коп. відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просить рішення суду першої інстанції у частині не задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове в цій частині про задоволення позову в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.10.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 14 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди Відповідача на надання відповідної платіжної картки та видачі Позивачем Відповідачу такої картки. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі.

Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, Відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, ОСОБА_1, станом на 31.03.2018 року за таким договором виникла заборгованість у загальному розмірі 42 846 грн. 41 коп., де заборгованість за тілом кредиту 13 008 грн. 57 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 23 060 грн. 71 коп., заборгованість за пенею та комісією 4 260 грн. 63 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 016 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобовязання повернуті такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а також з наступного.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У зв'язку з викладеним та відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до частини першої статті 1048, частини другої статті 1054 ЦК, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором з 10.11.2008 року. Отже, розмір процентів за період з 10.11.2008 року по 31.03.2018 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із суми поточної заборгованості у розмірі 13 008 грн. 57 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період становить 14 939 грн. 04 коп., згідно розрахунку здійсненого судом першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення штрафів, заборгованості по пені та комісії, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що сама Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами укладено не було.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неювимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

ОСОБА_2

ОСОБА_3