Справа № 548/1313/19
Провадження №2/548/528/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2019 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді- Коновод О.В.
за участю секретаря судового засідання Вовк М.І.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обгрунтування позову зазначив, що 09 вересня 2017 року між ним , позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей у сумі 47 000,00 грн. Договір укладено у простій письмовій формі, що підтверджується розпискою від 09.09.2017 року.
Відповідно до вказаної розписки, написаної власноруч відповідач ОСОБА_2 у присутності свідка взяв у борг грошові кошти в сумі 47 000,00 грн, які зобов"язався повернути до кінцевої дати, а також зобов"язався сплатити неустойку у сумі 247 000,00 грн до 31.12.2017 року.
Грошові кошти у сумі 47 000,00 грн були передані відповідачу в день підписання розписики в присутності свідка. Метою отримання коштів з пояснень позичальника було здійснення підприємницької діяльності, оскільки він зареєстрований як фізична особа - підприємець ( код : НОМЕР_1 , місцезнаходження : АДРЕСА_1 ), основним із видів діяльності якого є виробництво меблів.
До даного часу суму основного боргу у сумі 47 000,00 грн, відповідач не повернув, суму штрафу за прострочення виконання зобов"язання не сплатив.
Таким чином, на сьогоднішній день борг відповідача за вищевказаною розпискою становить 294 000,00 грн., з яких 47 000,00 грн. сума основного боргу, 247 000, 00 грн - штрафні санкції, які він відмовився виконувати мотивуючи відсутністю коштів.
В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, з невідомих суду причин, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи09 вересня 2017 року між ним , позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей у сумі 47 000,00 грн. Договір укладено у простій письмовій формі, що підтверджується розпискою від 09.09.2017 року.
Відповідно до вказаної розписки, написаної власноруч відповідач ОСОБА_2 у присутності свідка взяв у борг грошові кошти в сумі 47 000,00 грн, які зобов"язався повернути до кінцевої дати, а також зобов"язався сплатити неустойку у сумі 247 000,00 грн до 31.12.2017 року.
Оригінал вказаної розписки досліджено судом.
Також встановлено, що в обумовлений строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув.
Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинност із моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду,а також усі ті умови,щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Правова позиція з цього приводу викладена в постанові Верховного СудуУкраїни від18.09.2013у справі№ 6-63цс13,постанові від 11.11.2015у справі№ 6-1967цс15,постанові 13.12.2017 у справі №309/3458/14-ц.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом.
Згідно з приписами ст. 509ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)або утриматисявід певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цьогоКодексу; зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Боржник, як зазначено у ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до розписки, написаної власноруч відповідач ОСОБА_2 у присутності свідка взяв у борг грошові кошти в сумі 47 000,00 грн, які зобов"язався повернути до кінцевої дати, а також зобов"язався сплатити неустойку у сумі 247 000,00 грн до 31.12.2017 року.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним були надані грошові позики відповідачу, про що складено відповідну розписку від 09.09.2017 року. У розписці зазначено розмір отриманих відповідачем грошових коштів, валюта та строк повернення. Грошові кошти не були повернуті позивачу відповідачем й на час розгляду справи.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягнути з відповідача суму основного боргу за довогром позики у розмірі 47 000, 00 грн., штраф за договором позики у сумі 247 000, 00 грн.; 3 % річних в сумі 2472,33 грн. ; інфляційні збитки у сумі 8 319, 00 грн. ; 5000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; судові витрати у розмірі 3068,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не надано суду жодних належних чи допустимих доказів щодо відсутності боргу.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно якого до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи що в ході судового розгляду встановлена вина відповідача в заподіянні моральної шкоди позивачу, керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи характер завданих позивачу душевних страждань, порушення життєвих планів та життєвих зв`язків, ступінь доведеності позивачем обставин, вказаних на підтвердження завдання йому моральної шкоди, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., оскільки саме таке грошова сума відповідає, на думку суду, завданій позивачу моральній шкоді.
Крім того, враховуючи приписист. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3068,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 3, 6, 15, 16, 207, 509, 524-526, 530, 545, 599, 610, 611, 625-627, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 224, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) суму основного боргу за довогром позики у розмірі 47 000, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) штраф за договором позики у сумі 247 000, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) 3 % річних в сумі 2472,33 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) інфляційні збитки у сумі 8 319, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) 5000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 3068,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Полтавського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 12.12.2019 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Суддя : О.В. Коновод