РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8324/18

Провадження № 2/643/763/19

18.01.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Петрової О.С.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство Жилкомсервіс дільниця №34, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про зміну договору найму житлового приміщення та відкриття окремого особового рахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1; зобов'язати дільницю № 34 КП «Жилкомсервіс» укласти з позивачем окремий договір найму житлового приміщення, відкрив на його ім'я особовий рахунок для сплати за належну йому частину житла та за комунальні послуги.

В обґрунтування позову зазначено, що в трьохкімнатній ізольованій приватизованій квартирі АДРЕСА_2 проживають: позивач, його мати (відповідач) ОСОБА_2 та рідна сестра (третя особа) - ОСОБА_3 ОСОБА_3 перебуває у шлюбі та має двох неповнолітніх дітей від шлюбу, прописаних на спірній житловій площі. Чоловік ОСОБА_3 в даній квартирі не проживає, прав на спірну квартиру не має. У квартирі є два балкони, газ, централізоване опалення та роздільний санвузол. Особовий рахунок на квартиру оформлений на відповідача ОСОБА_2 - ветерана праці та дитину війни. Позивач постійно отримує пенсійне забезпечення по інвалідності та перебуває на обліку у Центрі зайнятості населення м. Харкова, куди він звернувся за допомогою в працевлаштуванні. Щомісяця позивач отримує грошове забезпечення в розмірі 1452,00 грн. Своє господарство веде окремо, допомагає матері постійно. При цьому з приводу використання водопостачання та користування електроенергії по ініціативі відповідача майже кожного тижня виникають сварки та конфліктні ситуації, які завдають шкоду здоров'ю позивача, та саме впливають на відносини між мешканцями квартири. Крім того, відповідачу було відмовлено в отриманні субсидії, оскільки родина ОСОБА_3 не має офіційного працевлаштування і не в змозі для надання субсидії ОСОБА_2 надати запропоновані відповідні довідки про доходи з місця працевлаштування. Конфлікти з приводу використання комунальних послуг в першу чергу завдають шкоду самому відповідачу, яка дуже погано себе почуває та потребує лікування. Вжити відповідних заходів щодо зміни договору найму спірного житлового приміщення та відкриття окремих особових рахунків щодо сплати кожному власнику належної частини житла та комунальних послуг, відповідач відмовляється.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.09.2018року прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2018року у цивільній справі залучено у якості третьої особи ,яка не заявляє самостійних вимог КП «Жилкомсервіс».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи - дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Представник третьої особи КП «Жилкомсервіс» - Козубенко М.А. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у справі регулюються положеннями ЦК України.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 29.03.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 /а.с. 30/.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16.03.1996 року перемінив ім'я по-батькові на «ОСОБА_7», про що зроблено актовий запис за № 44 та підтверджується Свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові НОМЕР_3, виданого 16.03.1996 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова /а.с. 31/.

Відповідно до даних паспорту громадянина України НОМЕР_4, виданого 05.05.1996 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Харкова зареєстрований з 14.08.1991 року за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 7-8/.

Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5, виданого 06.07.2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано 04.04.2006 року. /а.с. 33/.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується Пенсійним Посвідченням № НОМЕР_1 НОМЕР_6, виданим 16.11.2017 року. /а.с. 11/.

Згідно Довідки, виданої Директором Харківського обласного центру зайнятості ОСОБА_9 № 3351 від 03.09.2018 року, ОСОБА_1 пройшов курс підвищення кваліфікації в Харківському центрі ПТО ДСЗ за напрямом «Актуальні питання з охорони праці». /а.с. 63/.

Відповідно до даних паспорту громадянина України НОМЕР_7, виданого 29.04.1996 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Харкова зареєстрована з 14.01.1970 року за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 9/.

Згідно Довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 2126, виданої дільницею № 34 КП «Жилкомсервіс» 13.11.2017 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані 5 осіб: ОСОБА_2 (власник), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_10 (онук), ОСОБА_11 (онук). Особовий рахунок відкрито на ім'я гр. ОСОБА_2 Квартира приватизована (розпорядження № 7401 від 08.11.2005 року). /а.с. 15/.

ОСОБА_12 та ОСОБА_3 14.10.2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_8, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_3 /а.с. 18/.

Як вбачається з технічного паспорту на спірну Квартиру, власниками Квартири зазначені: ОСОБА_2, ОСОБА_3. Відповідно до Технічної характеристики квартири, квартира розташована на 8 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 43,9 кв.м., у тому числі 1 кімната - 12,9 кв.м., 2 кімната - 14,8 кв.м., 3 кімната - 6,2 кв.м., кухні площею 6,5 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м, коридору 9,1 кв.м., вбудованої шафи 0,6 кв.м. Квартира обладнана балконом 6,0 кв.м. Загальна площа квартири 65,0 кв.м. /а.с. 20-21/.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18070219 від 13.03.2008 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_9 від 08.11.2005 року. /а.с. 28/.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 75 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_10, виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції /а.с. 32/.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2008 року, посвідченого державним нотаріусом 11 ХДНК Аль Бієк Н.Є., спадкоємцем майна ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є в 1/3 частці його дружина, ОСОБА_2, яка мешкає в АДРЕСА_2 Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з: 1/4 частини квартири. /а.с. 22/.

Вищевказане також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20755054 від 30.10.2008 року /а.с. 23/.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.08.2017 року, посвідченого державним нотаріусом 11 ХДНК Аль Бієк Н.Є., спадкоємцем майна ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є його син ОСОБА_1, який мешкає в АДРЕСА_2 Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: 1/12 частини квартири. /а.с. 24/.

Вищевказане також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48843393 від 22.08.2017 року, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95261675 від 22.08.2017 року /а.с. 25-26/.

З листа начальника УПСЗН ОСОБА_15 № 07-9312 від 23.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні житлової субсидії з травня 2018 року, оскільки згідно інформації про доходи від Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та Пенсійного фонду України за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року у ОСОБА_3 відсутні доходи. /а.с. 64-65/.

За правилом ч.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст. 63 Житлового кодексу Української РСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У відповідності до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном.

Правовідносини з приводу користування та утримання квартир, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законами України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язкам виконавця надання послуг своєчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно зі свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди), а згідно з пунктом 7 - власник зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 10 мешканці квартири, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі, більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників, при розподілі витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом.

Отже, виходячи з вищезазначених норм, за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та у разі коли між співвласниками квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата між ними розподіляється відповідно до п. 10 вищезазначених Правил. При цьому позивач не позбавлений можливості звернутися до конкретних виконавців (суб'єктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги з приводу укладення з ним окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних-житлових послуг. Так як оплата житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору.

Таким чином, оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, то вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім'я, у житловій власності повинна бути як мінімум одна ізольована кімната, квадратна площа кімнати має відповідати частці власника, яка виявила бажання про поділ рахунку та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні.

Як вбачається з позовної заяви, порядок користування спірною квартирою між співвласниками з визначенням площі приміщень, не встановлено, окремі кімнати за ними не закріплені, позивач не звертався до суду з вимогами про встановлення порядку користування Квартирою.

Отже, вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено положеннями вищевказаних нормативно-правових актів, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна із осіб й претендує на оформлення особового рахунку на своє ім'я та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог щодо зміни договору найму житлового приміщення квартири, а також зобов'язання укласти окремий договір найму з відкриттям особового рахунку, слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 /АДРЕСА_2/ до ОСОБА_2 /АДРЕСА_2/, треті особи: ОСОБА_3 /АДРЕСА_2/, Комунальне підприємство Жилкомсервіс дільниця №34 /м.Харків, пр.Тракторобудівників, буд.№71-В/, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» /61052, м.Харків, вул.Конторська,35/ про зміну договору найму житлового приміщення та відкриття окремого особового рахунку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 січня 2019 року.

Суддя - Т.М.Довготько