Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2019 Справа №607/2920/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року ухвалено стягнути із відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в сумі 436,50 грн. Рішенням суду від 02 березня 2018 року було змінено їх розмір із 436,50 грн. щомісячно на 1000,00 грн. щомісячно. На час звернення із позовом до суду неповнолітній син сторін потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби у навчанні, розвитку та іншому. Для визначення розміру аліментів позивач просить врахувати наявність у відповідача нерухомого майна квартири за адресою: вул. Київська, 14/50, та рухомого майна легкового автомобіля RENAUT SANDERO, державний номерний знак НОМЕР_1.

За вказаних обставин ОСОБА_1 просить суд збільшити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

26 лютого 2019 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Зазначив, що на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області уже перебував позов із тих самих підстав та предмету позовних вимог, рішенням суду збільшено розмір аліментів до 1000 грн. Доводами позивача було задовільне матеріальне становище відповідача та недостатність коштів на утримання сина. У жовтні 2018 року позивач повторно звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, в якому просила стягнути аліменти на утримання сина в розмірі прожиткового мінімуму, однак ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2018 року у видачі судового наказу їй відмовлено. У лютому 2019 року ОСОБА_1 втретє звернулась до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Доводами позовної заяви є ті ж самі мотиви, що і у позові заявленому у 2017 році. Відповідач вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами та обов'язками, оскільки двічі зверталась до суду із позовом про стягнення аліментів та судовим наказом (не вказавши, що існують судові рішення), а також двічі про зміну розміру аліментів. В позовній заяві ОСОБА_1, як на підставу збільшення розміру аліментів, вказує на покращення матеріального становища відповідача, а саме наявність зареєстрованих за ним трьох автомобілів та квартири. Проте, такі твердження не відповідають фактичним даним. Об'єкт нерухомості був придбаний ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу із позивачем, а транспортні засоби, якими він володів до шлюбу, є відчужені на підставі довіреності (довідки додані до справи, яка була предметом розгляду у 2017 році). Після розірвання шлюбу відповідачем не придбано жодного нерухомого і рухомого майна, таким чином, майновий стан не покращився, а наявна квартира та транспортний засіб були уже предметом оцінки при визначенні розміру аліментів у 2015 році. На даний час ОСОБА_2 офіційно не працює, фактично живе за рахунок тимчасових робіт, які виконує як різноробочий. Жодних доказів погіршення свого матеріального становища, або покращення майнового стану відповідача, зміну сімейного чи матеріального становища після 2015 року, позивач не надала.

Згідно ухвали суду від 15 березня 2019 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що спільний син сторін часто хворіє, в нього діагностували затримку в рості, а тому потребує якісних лікувально-діагностичних послуг, що передбачає і витрати, які несе ОСОБА_1 ОСОБА_2 не цікавиться сином, останній тиждень до нього не телефонує. Стан здоровя позивача після народження дитини погіршився, вона кульгає, а тому не може повноцінно працювати, підробляє прибиранням, а також навчилася робити манікюр гель-лаком.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи міститься його письмовий відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року (справа № 607/18104/15-ц) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 (до шлюбу Коритко) ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 січня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №06. Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 436 (чотириста тридцять шість) грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 23 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 27 січня 2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 27 січня 2007 року, серія І-ИД №023644, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирського районного управління юстиції Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №06.

Від даного шлюбу в подружжя є одна малолітня дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №055156 від 11 липня 2007 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Спільна дитина сторін - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем - матір'ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1, яка займається його вихованням та матеріальним утриманням.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2018 року (справа № 607/14403/17) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задоволено частково. Змінено розмір стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року із 436 грн. 50 коп. щомісячно на 1000 грн. щомісячно у твердій грошовій сумі, починаючи із дня набрання рішенням законної сили.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Положення ст. 7 СК України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2018 року (справа № 607/14403/17), змінено розмір стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року із 436 грн. 50 коп. щомісячно на 1000 грн. щомісячно у твердій грошовій сумі, починаючи із дня набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_1 вважає, що такий розмір аліментів є недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх збільшення.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, спільний син колишнього подружжя проживає разом з матірю ОСОБА_1 та повністю перебуває на її утриманні. На даний час сума стягуваних в користь позивача аліментів не забезпечує належного матеріального утримання сина сторін, оскільки в силу свого віку та стану здоровя дитина потребує більших витрат на її розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері.

При цьому суд також враховує матеріальне становище платника аліментів та вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду про їх зміну. Доказів на підтвердження обставин, які б спростовували такий висновок суду, в матеріалах справи немає та в судовому засіданні не здобуто.

29 березня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що він дійсно перетинав кордон України, однак без мети заробітку, а з метою лікування у ОСОБА_5, у підтвердження чого долучив до матеріалів справи єдині офіційні переклади виписок з історії хвороби. Із копії особової картки (переклад здійснено 27 березня 2019 року Агенцією іноземних мов «Інтер») вбачається, що ОСОБА_2 13 січня 2019 року поступив у відділення хірургії лікарні Ларібуазьє Фернан-Відаль Дирекції державних медичних закладів Парижу, ОСОБА_5.

Разом з тим, вказана інформація не є доказом того, що за станом здоровя чи з інших причин відповідач не може виконувати свого обовязку по утриманню сина до досягнення ним повноліття.

ОСОБА_2 має на праві власності квартиру АДРЕСА_2, а також транспортний засіб Рено-Сандеро, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що відповідачем не заперечується та було встановлено при прийнятті судом рішення у справі №607//14403/17 від 02 березня 2018 року.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність в нього транспортних засобів, які ним було відчужено на підставі довіреності, суд відхиляє, оскільки, за цих обставин, право власності особи на рухоме майно не припиняється.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2018 року, із 1000 грн. щомісячно до 1500 грн. щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 141, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180-182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2018 року, із 1000 грн. щомісячно до 1500 грн.щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_2,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повний текст рішення суду складено 09 квітня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_6