Провадження № 2/331/472/2019
Справа № 331/6547/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2 ; фактичне місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_3 ( зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2 ; фактичне місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_3) про визнання осіб такими , що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

3.12.2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування приміщенням будинку № 7 по вул.. Глиноцементній в м. Запоріжжі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власником ? частини будинку № 7 по вулиці Глиноцементній в місті Запоріжжі на підставі договору дарування, посвідченого 20 червня 2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 1385.

У зазначеному будинку окрім неї зареєстровані: двоюрідна сестра ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3, які у 2015 році виїхали з України до Російської Федерації на заробітки.

Відповідачі не сплачують житлово-комунальні послуги, грошових коштів на сплату послуг не надають, а тому вона вимушена нести усі витрати самостійно.

В добровільному порядку ОСОБА_2, ОСОБА_3 знятися з реєстраційного обліку не бажають, оскільки не мають можливості для цього приїздити в Україну, а тому вона бажає зняти їх з реєстраційного обліку на підставі рішення суду.

У звязку із знаходженням відповідачів на реєстраційному обліку по зазначеній адресі, вона не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на свій розсуд.

На підставі викладеного, просить суд: визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням: будинком № 7 по вулиці Глиноцементній в м. Запоріжжі; визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком № 7 по вулиці Глиноцементній в м. Запоріжжі.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та на його задоволенні наполягає.

Представник відповідачів надав суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче судове засідання. (а.с. 22-23)

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги заяви представників позивача та відповідачів, кожного в окремості, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини будинку № 7 по вулиці Глиноцементній в місті Запоріжжі на підставі договору дарування, посвідченого 20 червня 2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 1385. (а.с. 8-9)

У зазначеному будинку окрім ОСОБА_1 зареєстровані: двоюрідна сестра ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3, які у 2015 році виїхали з України до Російської Федерації на заробітки.

Згідно акту, складеного ОСОБА_1 за участю свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_9 починаючи з 2015 року фактично в будинку № 7 по вул. Глиноцементній в м. Запоріжжя не мешкають, в будинку відсутнє майно, особисті речі та документи ОСОБА_2, ОСОБА_9 (а.с. 4)

Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-17/02р17 від 08.01.2019 року за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована з 18.05.2013р. по теперішній час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глиноцементна, буд. 7; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований з 18.05.2013р. по теперішній час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глиноцементна, буд. 7.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст.317,319 ЦК Україниособі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК Українивласник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно дост. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положеннястатті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей391,396 ЦК Українипозов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 1409,60 грн. (а.с. 2-16).

Враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність:

- стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору 352,40 грн., а також зобовязання управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_10 з державного бюджету 50 відсотків судового збору 352,40 грн.;

- стягнення з відповідача ОСОБА_9 на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору 352,40 грн., а також зобовязання управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_10 з державного бюджету 50 відсотків судового збору 352,40 грн..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, ч.3 ст. 200 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1) задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 7 по вулиці Глиноцементній в м. Запоріжжі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН: НОМЕР_2), який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 7 по вулиці Глиноцементній в м. Запоріжжі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, (ІПН: НОМЕР_3) судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Зобовязати управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, (ІПН: НОМЕР_3), 50 відсотків сплаченого за квитанцією № 0.0..1 від 30 листопада 2018 року судового збору, а саме: в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН: НОМЕР_2), який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, (ІПН: НОМЕР_3) судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Зобовязати управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, (ІПН: НОМЕР_3), 50 відсотків сплаченого за квитанцією № 0.0..1 від 13 грудня 2018 року судового збору, а саме: в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Повний текст рішення складено 17 січня 2019 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

17.01.2019