Справа № 442/1871/18 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2716/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати та витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просила на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 47263 грн 06 коп. В обґрунтування позову зазначала, що перебувала у трудових відносинах із відповідачем та булла звільнена 25.02.2012, проте у момент звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату у повному обсязі, у зв»язку з чим вона змушена була звернутись до суду про стягнення відповідних коштів. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду (442/2979/15-ц) її позов задоволено, проте рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.09.2016 у справі № 442/2979/15 встановлено, що ТОВ «Океан» не було виплачено заробітну плату ОСОБА_2 за періоди: січень 2011 року - 518,00 грн, лютий -2011 518,00 грн, вересень 2011 року - 528,00 грн та 329,20 грн, жовтень 2011 року - 528,00 грн, усього 2961,20грн. Вказаним рішенням ухвалено стягнути з ТОВ «Океан» на користь ОСОБА_2 зазначену суму невиплаченої заробітної плати. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 рішення апеляційного суду залишено без змін. Таким чином, зазначає, що на момент звільнення її з роботи, в порушення ст.ст. 116, 117 КЗпП України у день звільнення повний розрахунок належних їй виплат здійснений не був. Вказує, що з відповідача фактично стягнуто на її користь заробітну плату 02.03.2017, тому вважає, що відповідач зобов»язаний виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок середнього заробітку визначається відповідно до ч.ч. 2, 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, термін розрахунку - останні два повних робочих місяці, тобто січень-лютий 2012 року. Середньоденна заробітна плата складає: 37,57 грн. Кількість робочих днів з дня звільнення (25.02.2012) по день фактичного розрахунку (02.03.2017) становить 1258 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки по день фактичне розрахунку становить: 37,57 х 1258 = 47263,06 грн, тому просила вказану суму стягнути з відповідача.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Просить рішення суду скасувати та задовольнити її позов.

ТОВ «Океан» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, покликаючись на те, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. Розрахунок з ОСОБА_2 проведено 02.03.2017, а з позовом до суду вона звернулася з пропуском тримісячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 27.09.2016 (справа № 442/2979/15; провадження № 22-ц/783/328/16) ухвалено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» задовольнити частково; рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.09.2015 скасувати; ухвалити нове рішення; позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» про стягнення заробітної плати задовольнити частково; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» на користь ОСОБА_2 2 961, 20 грн невиплаченої заробітної плати; в іншій частині позовних вимог відмовити; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» на користь ОСОБА_2 1141,42 грн витрат на проведення судової експертизи; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» на користь держави 243,60 грн судового збору.

Судом також установлено, що фактично з Товариства з обмеженою відповідальністю «Океан» на користь ОСОБА_2 2 961,20 грн невиплаченої заробітної плати стягнуто 02.03.2017.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв»язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв»язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Встановивши, що розрахунок із ОСОБА_2 проведено відповідачем 02.03.2017, а з даним позовом до суду ОСОБА_2 звернулася 27.03.2018, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем тримісячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому поновити строк звернення до суду ОСОБА_2 не просила, поважних причин його пропуску не навела.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 14.02.2019р.

Головуючий

Судді