КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 761/4145/17 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4985/2019Головуючий у суді першої інстанції - Рибак М.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила поділити наступне спільне майно подружжя:

- стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію її частки у спільному майні подружжя в розмірі 453 927 грн.;

- визнати за відповідачем право приватної власності на снігохід YAMAHA, VK540ІІІ, номер рами НОМЕР_4;

- припинити за нею право спільної сумісної власності на снігохід YAMAHA VK540ІІІ, номер рами НОМЕР_4;

- визнати за відповідачем право приватної власності на причіп ПГМФ 8904, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- припинити за нею право спільної сумісної власності на причіп ПГМФ 8904, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- визнати за відповідачем право приватної власності на причіп ПГМФ 8304, д.н.з. НОМЕР_2 ;

- припинити за нею право спільної сумісної власності на причіп ПГМФ 8304, д.н.з. НОМЕР_2 ;

- визнати за відповідачем право приватної власності на карабін Sauer 202 та мисливську рушницю Browning;

- припинити за нею право спільної сумісної власності на карабін Sauer 202 та мисливську рушницю Browning

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2015. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти було набуте наступне майно:

1) автомобіль ACURA TL 3.5, 2007 р.в., чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю 488 478,00 грн.;

2) снігохід YAMAHA VK540III, номер рами НОМЕР_4 , вартістю 89 376,00 грн.;

3) причіп ПГМФ 8904, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований 22.04.2008, орієнтовною вартістю 20 000,00 грн.;

4) причіп ПГМФ 8304, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований 03.03.2012, орієнтовною вартістю 20 000,00 грн.;

5) карабін Sauer 202, орієнтовною вартістю 120 000,00 грн.;

6) мисливська рушниця Browning, вартістю 170 000,00 грн.

Указане майно не було предметом поділу за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10.11.2016, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017, оскільки про його існування їй стало відомо пізніше.

Вказуючи на те, що набуте подружжям за час шлюбу майно є їх спільної сумісною власністю і частки майна подружжя є рівними, просила позов задовольнити (т.1, а.с.2-5, 42-45).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2018 позов задоволено.

Здійснено поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наступним чином:

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію її частки у спільному майні подружжя в розмірі 453 927,00 грн.;

- припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на снігохід YAMAHA VK540III, номер рами НОМЕР_4;

- визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на снігохід YAMAHA VK540III, номер рами НОМЕР_4;

- припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на причіп ПГМФ 8904, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на причіп ПГМФ 8904, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на причіп ПГМФ 8304, д.н.з. НОМЕР_2 ;

- визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на причіп ПГМФ 8304, д.н.з. НОМЕР_2 ;

- припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на карабін Sauer 202 та мисливську рушницю Browning;

- визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на карабін Sauer 202 та мисливську рушницю Browning;

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4 800,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 4 952,00 грн. (т.1, а.с.150-156).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.01.2019 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення (т. 1, а.с.178-179).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, а позов залишити без розгляду. Вказує, що суд ухвалюючи оскаржуване рішення залишив поза увагою ту обставину, що вже є рішення суду про поділ майна подружжя, ухвалене між тими самими сторонами, яке набрало законної сили. Також зазначає, що оцінка вартості майна, не відповідає дійсності, оскільки автомобіль було відчужено згідно договору купівлі-продажу за 150 000 грн., вартість причепів становить 11 363 грн. та 11 840 грн., снігоходу - 154 024 грн., а вартість двох рушниць складає 106 773 грн. (т. 1, а.с. 217-184).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставністю і необґрунтованістю та просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною 1 ст. 69 СК України регламентовано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Разом з тим, ч.4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Тобто, у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 29.04.1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2015 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10.11.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017 року, здійснено поділ майна подружжя. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 98,10 кв.м., житловою площею 56,40 кв.м.; автомобіля Хонда CRV 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ; автомобіля Хонда Civic CRV 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 98,10 кв.м., житловою площею 56,40 кв.м.; автомобіля Хонда CRV 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ; автомобіля Хонда Civic CRV 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 .

Разом з тим, у відповідності до відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві від 11.05.2017 року в період з 01.01.2005 року по 16.02.2015 року за ОСОБА_4 було зареєстровано: автомобіль марки ACURA TL 3,5, 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_7 (зареєстрований 23.05.2007 року); причіп ПГМФ 8904, державний номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрований 22.04.2008 року; причіп ПГМФ НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований 03.03.2012 року.

Також, як встановлено судом першої інстанції, автомобіль марки ACURA TL 3,5, 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_7 , придбаний сторонами під час перебування сторін у шлюбі, було відчужено відповідачем без відповідної на те згоди позивача.

Вказані обставини також не заперечувалися сторонами під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з відповіддю ДП «ПАНАВТО» від 12.06.2017 року в період з 01.01.2015 року по 16.02.2015 року ОСОБА_4 було придбано у ДП «ПАНАВТО» наступні товари: 26.12.2011 року - снігохід YAMAX А , номер рами НОМЕР_10, вартістю 89 376,00 грн. та 16.11.2007 року човновий двигун YAMAHAF100DETL 6D9L1009127, вартістю 51 170,00 грн.

Крім того, як зазначено у відповіді Управління превентивної діяльності ГУНП у м. Києві від 21.06.2017 року ОСОБА_4 перебуває на обліку як власник мисливської нарізної зброї Sauer 202, яку він придбав 15.04.2009 року, та мисливської гладкоствольної зброї Browning, придбаної 31.07.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши, що вищенаведене майно є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуте подружжям за час шлюбу, виходив з вартості вищенаведеного майна, його необхідності тому чи другому з подружжя, а також наявності у позивача права на грошову компенсацію відчуженої частки майна.

При цьому, враховуючи те, що під час під розгляду справи судом першої інстанції стороною відповідача не було спростовано наявні в матеріалах справи докази щодо вартості вищенаведеного майна, в основу рішення про задоволення позову судом цілком обґрунтовано покладено надані позивачем Звіт № 676 від 15.12.2015 року, згідно з яким ринкова вартість автомобіля AcuraTL 3.5 станом на 15.12.2015 року на підставі даних, наданих замовником оцінки, складає 488 478,00 грн., лист - відповідь ДП «ПАНАВТО» від 12.06.2017 року, лист ТОВ «ІБІС» від 07.05.2018 року за № 186 та роздруківки з інтернет-сайту за посиланням: https://ibis.net.ua щодо вартості мисливської нарізної зброї Sauer 202 та мисливської гладкоствольної зброї Browning.

Доводи апелянта про хибність висновків суду першої інстанції, а також неможливість надати докази на спростування позиції позивача через розгляд справи за його відсутністю, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що у повному обсязі спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Так, зокрема, з наявних в матеріалах справи зворотних повідомлень про вручення поштового відправлення, а також клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі вбачається, що як відповідач, так і його представник були обізнані про наявність даної справи, проте своїм правом надати відзив до позовної заяви та відповідні докази на спростування позиції позивача не скористалися.

Більш того, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційної розгляду по справі було призначено судову товарознавчу експертизу, яка, в свою чергу, і в першому, і в другому випадку не була проведена саме з вини відповідача та без поважних на те причин.

Разом з тим, ч.ч. 1, 2 ст. 191 ЦПК України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії,спрямовані на отримання вказаного доказу.

У відповідності до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

При цьому, як встановлено ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (поважність причин повинен довести скаржник).

Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції або відмова в їх прийнятті визнана необґрунтованою. Висновок про визнання чи невизнання цих обставин такими, що мають значення для розгляду справи, має бути викладений у судовому рішенні.

На підставі викладеного, а також зважаючи на те, що стороною відповідача не доведено поважності причин неподання доказів під час розгляду справи судом першої інстанції, додані до апеляційної скарги звіти про оцінку майна, а також копія договору купівлі-продажу автомобіля колегія суддів при перегляді оскаржуваного рішення до уваги не бере.

Доводи апеляційної скарги стосовно недотримання судом першої інстанції вимог ст. 255 ЦПК України колегія суддів вважає безпідставними, адже вищенаведене спірне майно не було предметом поділу по справі № 760/13375/15, яка розглядалася Солом`янським районним судом м. Києва.

Тобто, твердження відповідача про те, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав - є помилковим.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська