П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Київ

Справа №360/54/18-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 03 квітня 2019 року

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач Житлово-комунальне підприємство «Немішаєве»

відповідачі ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 та особи яка приєдналася до апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Бородянського районного суду Київської області, ухваленого суддею Унятицьким Д.П. 12 червня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 15 червня 2018 року в приміщенні Бородянського районного суду Київської області у справі за позовом Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Справа № 360/54/18
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2937/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Унятицький Д.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В січні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Немішаївської селищної ради Бородянського району від 20 лютого 2001 року ЖКП «Немішаєве» визначено надавачем комунальних послуг на території Немішаївської селищної ради.Відповідач ОСОБА_3.є абонентом ЖКП та користується наданими йому комунальними послугами, а саме послугамиз водопостачання, водовідведення та послугами з утримання багатоквартирного будинку.Договір з відповідачем не укладався, однак встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку №107061.Претензій з боку відповідача щодо ненадання чи неналежного надання послуг на адресу позивача не надходило.Оскільки відповідач несвоєчасно та не в повній мірі оплачує житлово-комунальні послуги утворилася заборгованість у розмірі 18 159,11 грн.Тому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням втрат від інфляції та 3% річних в розмірі 30 272,10 гривень та 1600,00 грн.сплаченого судового збору.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року позов Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням витрат від інфляції та трьох відсотків річних в сумі 30272 (тридцять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 10 копійок та на відшкодування судових витрат 1600 (одну тисячу шістсот) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що позивачем до суду надано невірний розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги, до участі у справі не залучені всі особи, які мають нести витрати по сплаті житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Жабен М.І. ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.122).

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за надані житлово-комунальні послуги знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи і у відповідності до ст. ст. 68,162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Про те, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 частиною 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Відповідно до рішення чотирнадцятої сесії двадцять третього скликання Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області від 20 лютого 2001 року визнано житлово-комунальне підприємство «Немішаєве» надавачем комунальних послуг (а.с.5).

Отже, позивач у цій справі є організацією, яка уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1., організації та задоволення потреб мешканців будинку в житлово-комунальних та інших послугах, укладання договорів з суб'єктами господарювання для забезпечення житлового фонду комунальними послугами, нарахування, обліку та збору плати за надані споживачу послуги, а тому має право вимагати від відповідача оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виконавцем яких позивач є, а також плати за інші надані житлово-комунальні послуги.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг - з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, оскільки такі висновки узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110 цс12 та від 30 жовтня 2013 року №6-59цс 13).

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, позивачем надано розрахунок заборгованості по оплаті комунальних послуг (а.с.6-8), яка виникла ще в грудні 2011 року і станом на 31 грудня 2017 року становила 18159 гривень 11 копійок.

Разом з тим, як в позовній заяві так і в рішенні суду не зазначено, коли саме виникла заборгованість за комунальні послуги та з якого часу проводилось нарахування заборгованості. Судом першої інстанції під час розгляду справи не з'ясовано наведені обставини, а натомість в рішенні вказав, що станом на 27 грудня 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат складає 30272 гривні 10 копійок.

Як убачається з розрахунку заборгованості, нараховано заборгованість, а саме: за споживання води та водовідведення - 5556 гривень 54 копійки; по квартирній платі - 2474 гривні 40 копійок; за теплопостачання - 6142 гривні 44 копійки, за жовтень 2013 року у графі «Інші нарахування» вказана сума - 8 352 гривні 71 копійка, а всього в графі «Інші нарахування» остаточна сума на кінець грудня 2017 року становить - 10086 гривень 97 копійок, в графі «Сплачено» вказана остаточна сума сплати - 6636 гривні 70 копійок і таким чином з урахуванням сплаченої суми (6636 гривень 70 копійок) борг станом на грудень 2017 року становить - 18159 гривень 11 копійок.

Таким чином, за вказаний період відповідачу, виходячи із розрахунків позивача, нарахований борг за комунальні послуги становить - 18 159 гривень 11к опійок. Однак в наданих розрахунках позивачем допущена помилка, яка полягає в тому, що як зазначено у розрахунковій відомості у графі «Всього» нарахована сума за комунальні послуги становить - 24 260 гривень 35 копійок, а в графі «Сплачено» вказана загальна сума проведеної відповідачем оплати комунальних послуг - 6636 гривень 70 копійок. Отже, якщо від нарахованої загальної суми за комунальні послуги - 24 260 гривень 35 копійок відняти загальну суму оплаченої відповідачем комунальних послуг в сумі - 6636 гривень 70 копійок, то сума боргу повинна становити - 17 623 гривні 65 копійок, однак згідно наданих розрахунків позивача сума боргу становить 18 159 гривень 11 копійок, що перевищує фактичну суму боргу виходячи із розрахунків позивача на - 535 гривень 46 копійок.

Про те, суд першої інстанції залишив поза увагою допущену позивачем неправильність розрахунків заборгованості.

Як убачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачу нараховано борг за споживання води на суму 5556 гривень 54 копійки та борг за опалення в сумі 2835 гривень 01 копійку. Разом з тим, як убачаться з матеріалів справи, згідно Акту від 07 грудня 2018 року, показники лічильника споживання холодної води на день складання Акту становлять 000 5 м2, про те, в розрахунку заборгованості не наведено, за які кількість спожитої води нараховано заборгованість. Крім того, згідно Акту, квартира АДРЕСА_1, від'єднана від централізованого опалення. В той же час, розрахунок заборгованості не містить будь-яких даних, за які кількість теплової енергії нараховано заборгованість.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановлюючи обставини наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги, не звернув уваги на суперечливі суми заборгованості, нараховані позивачем.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.43), відповідачу ОСОБА_3 на праві приватно спільної часткової власності 1/3 частина АДРЕСА_1 та не вирішив питання про права і обов'язки членів сім'ї наймача жилого приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові відповідно до вимог ст. 160 ЖК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки ухвалюючи рішення, суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин справи, не надав належної оцінки наданим письмовим доказам, а відтак рішення суду є необґрунтованим.

Керуючись ст.ст.259, 268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 та особи яка приєдналася до апеляційної скарги ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

В задоволенні позову Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна