ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1545/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2019 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Неймак М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2019 до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, яким просить суд встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем ОСОБА_2 більше п`яти років до часу відкриття спадщини; визнати за нею право власності на майно, що належить померлій ОСОБА_2 , що складається з:

- ј земельної ділянки площею 0,0921 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ј земельної ділянки площею 0,1500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ј житлового будинку «А-1», загальною площею 44,9 кв. м, житловою площею 26,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , її співмешканка, яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Після її смерті вона звернулася до Петриківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, яка належала померлій, однак 05.04.2017 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання з померлою більше п`яти років.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько одружився з ОСОБА_3 , де вони разом проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті вона отримала спадщину за заповітом у розмірі ѕ частки спірного майна, а саме: ѕ земельної ділянки площею 0,0921 га, наданої для ведення особистого селянського господарства; ѕ земельної ділянки площею 0,1500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; ѕ житлового будинку «А-1», загальною площею 44,9 кв. м, житловою площею 26,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 дружина батька не зверталась за отриманням спадщини від померлого чоловіка та вважала, що їй нічого не належить. Однак, від спадщини не відмовлялась, а тому їй належить по ј частки всього вищезазначеного спірного майна, яке належало батькові ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_2 заповіту не залишила.

ОСОБА_2 за час свого життя хворіла, і після смерті батька потребувала постійної сторонньої допомоги, тому з часу смерті батька з жовтня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_4

позивач постійно проживала з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Надавала їй фізичну допомогу, займалася веденням домашнього господарства, від її імені оформлювала субсидію, сплачувала платежі, здійснювала покупки.

Проте, фактично позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Після смерті ОСОБА_2 займалась оформленням свідоцтва про її смерть та похованням. Після чого залишилася у будинку, оскільки вважає його своїм, там вона народилася та виросла. Розпоряджалася господарством, садила огород, сплачувала за комунальні послуги, податки на землю, доглядала худобу та вела звичайне для неї життя.

Оскільки, дійсно постійно (без реєстрації) проживала з ОСОБА_2 , вважає, що має право на спадкування спадщини померлої за законом у порядку четвертої черги відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила їх задовольнити. Надалі надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де також просила задовольнити позов.

Відповідач Курилівська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явилися, проте надали до суду заяву, про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечували проти позову, погодяться з рішенням суду, прийнятим згідно чинного законодавства.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого 06.10.2010 (а.с.32).

ОСОБА_1 являється донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 12.03.1960 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 виданого 30.09.2016 (а.с.12), яка була дружиною померлого ОСОБА_4 , на що надано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.30).

Після її смерті відкрилася спадщина за законом, після смерті чоловіка, яку вона фактично прийняла, а саме:

- ј земельної ділянки площею 0,0921 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала чоловіку на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 006750, виданого 11.04.2001 Курилівською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1212, кадастровий номер :02:002:1091 (а.с.26);

- ј земельної ділянки площею 0,1500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала чоловіку на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 006750, виданого 11.04.2001 Курилівською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1212, кадастровий номер :02:002:1090 (а.с.26);

- ј житлового будинку «А-1», загальною площею 44,9 кв. м, житловою площею 26,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці, площею 0,1500 га, що належав чоловіку на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого П`ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27.08.1969 року за реєстровим № 2-9074, зареєстрованого «Дніпродзержинське бюро технічної

інвентаризації» (а.с. 25, 27-29);

На день смерті ОСОБА_2 заповіту не було.

Інші частки вищевказаного майна, тобто по ѕ кожного майна окремо, були успадковані донькою померлого ОСОБА_4 ОСОБА_1 (позивач у справі), що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 33-41).

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини на підставі ст.1264 ЦК України, як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса від 05.04.2017 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 співмешканки ОСОБА_2 , оскільки не підтверджено факту проживання з померлою більше п`яти років (а.с.15).

Так, позивач просить встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем ОСОБА_2 більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Як зазначила позивач, з часу смерті свого батька з жовтня 2010 року по день смерті спадкодавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 вересня 2016 року вона постійно проживала з останньою однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 . Цей факт підтверджується довідкою від 04.12.2018 № 1621 виданою секретарем Курилівської селищної ради Петриківського району Миршавкою Н.І. (а.с.62).

Також позивач надала суду копії квитанції про сплату за комунальні платежі (а.с. 54-58, 66-81), копію квитанції про прийняття податків і зборів, за сплату земельного податку, останніх платником яких є позивач (а.с.82).

Крім цього, позивачем надані копії Епікрізу ОСОБА_2 (спадкодавець) за 2011, 2013, 2015 роки, Виписку № 8208/1225 за 2016 рік, копію листа від 07.06.2019 виданого КЗ «Кам`янська міська лікарня №7» ДОР» ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_5 проходила стаціонарне лікування з приводу ряд хвороб та потребувала сторонньої допомоги, яку надавала позивач, оскільки сама самостійно себе не могла обслуговувати (а.с. 43-49).

На обслуговуванні КУ «Територіальний центр надання соціальних послуг» Петриківської районної ради» ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01 жовтня 2010 року по 28 вересня 2016 року не знаходилась, що підтверджено довідкою від 07.06.2019 № 238 (а.с.50).

Оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що факт спільного, постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2010 року на час відкриття спадщини - по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто більш ніж 5 років знайшов своє підтвердження в письмових доказах.

Згідно до ст. 3 ч.2 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Відповідно до ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Оскільки позивач спільно проживала однією сім`єю, була пов`язана спільним побутом, із ОСОБА_2 з жовтня 2010 року на час відкриття спадщини - по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , то має право на спадщину у четверту чергу.

Враховуючі вказані норми та встановлені судом обставини, суд вважає, що вимога позивача про встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем ОСОБА_2 більше п`яти років до часу відкриття спадщини є обгрунтованою та законною, тому підлягає задоволенню.

Одночасно, вимога позивача про визнання за нею права власності на майно: ј земельної ділянки площею 0,0921 га, наданої для ведення особистого селянського господарства; ј земельної ділянки площею 0,1500 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; ј житлового будинку «А-1», загальною площею 44,9 кв. м, житловою площею 26,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є передчасною, оскільки не позбавляє її права звернутись до нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину за четвертою чергою спадкоємців за законом, тому у задоволенні цих вимог позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Судовий збір сплачено в повному обсязі, клопотань про розподіл судових витрат не надходило.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 79, 80, 81, 89 та 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 1216-1217, 1220, 1258, 1264, 1268, 1297 ЦК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності на майно задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІН НОМЕР_5 ) зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. О. Говоруха