Справа № 444/3557/18
Провадження № 2/444/422/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16 січня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 вересня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний запис № 2509. Від цього шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що спочатку їхнє сімейне життя складалося непогано, однак в подальшому різко погіршились, відповідач перестав з»являтися додому, а також позивачці відомо, що він проживає з іншою жінкою. Вказує, що у них різні характери та погляди на життя, вони не розуміють один одного. Така ситуація призводить до частих конфліктів, які закінчувалися сварками та взаємними образами. Стверджує, що відповідач не цікавиться та не займається виховнням дитини. Відповідач одноразово надав кошти на утримання дитини, обіцяючи, що буде такі кошти систематично надавати надалі. Зазначає, що, коли вона звернулася до нього із проханням надати такі кошти, він спершу відмовчувався, а потім заявив, що жодних коштів надавати поивачці не буде і взагалі збирається виїхати на постійне місце проживання за кордон. Позивачка вказує, що нею підраховано приблизний розмір витрат на місяць на дитину, який становить 10 000 грн. У зв»язку із чим позивачка звернулася до суду.

Позивачка в судове засідання не зявилася, однак її представник подала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що вони не мають можливості бути присутніми в судовому засіданні, а тому просить провести розгляд справи без їх участі. Просить позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, відповідач, проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, с.В»язова, вул. Л. Українки, 9 із 14.11.1994 року, що також стверджується також довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою Туринківською сільською радою Жовківського району Львівської області. За цією адресою відповідачеві двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду. Однак, відповідно до довідок Укрпошти, причиною повернення зазначено "за зазначеною адресою не проживає". Від відповідача не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про місце його перебування, місцезнаходження, відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання повторно без повідомлення причин, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася 20 жовтня 2011 року у м. Львові, про що в книзі реєстрації народжень 02.11.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 5177 і її батьками є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ № 307522, виданого міським відділом ДРАЦС Львівського міського управління юстиції.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З позовної заяви вбачається, що відповідач в добровільному порядку не виконує свої батьківські обов"язкти щодо сплати аліментів на утримання дитини, тому, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

Судом встановлено, що дитина є здоровою; місце праці відповідача судом не встановлено, однак відповідач є здоровим, працездатним, оскільки доказів іншого в суду немає, а від так взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини; позивачка є здоровою, місце праці позивачки судом не встановлено. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матірю, знаходиться на її утриманні, такі твердження відповідачем не заперечені, доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на її утримання немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

Висновки суду про те, що відповідач має можливість виконувати обовязки по утриманню дітей, як це передбачено чинним законодавством, ґрунтується на матеріалах справи.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, обовязок обох батьків на утримання дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на неповнолітню дитину, а саме доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 14.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно із ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів .

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце проживання: 80344, Львівська область, Жовківський район, с. В'язова, вул. Л. Українки, 9, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Антонича, 5/24, ІПН НОМЕР_2) аліменти на неповнолітню дитину, а саме доньку, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 14.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце проживання: 80344, Львівська область, Жовківський район, с. В'язова, вул. Л. Українки, 9, ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі - 768,40 грн., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скаргаподається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівськоїобласті.

Текст повного рішення складено 21.01.2019 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.