Постанова

Іменем України

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 668/14982/14-ц

провадження № 61-45483св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2017 року у складі судді Прохоренко В. В. та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 29 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Бездрабко В. О., Ігнатенко П. Я., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго» (далі - МКП «Херсонтеплоенерго») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за централізоване опалення.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є споживачем послуг з централізованого опалення, яке підприємство подає у квартиру АДРЕСА_1.

Вказувало, що споживач не сплачував за спожиту теплову енергію, унаслідок чого за період з 01 грудня 2011 року по 01 квітня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 14 855,06 грн, яку МКП «Херсонтеплоенерго» просило суд стягнути з ОСОБА_4

Заперечуючи проти задоволення позову МКП «Херсонтеплоенерго», у лютому 2016 року ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов про визнання протиправними дій з нарахування платежів за централізоване опалення.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. При цьому, МКП «Херсонтеплоенерго» безпідставно нараховує йому плату за послуги з теплопостачання, оскільки між сторонами відсутній відповідний договір. Крім того, у зв'язку з тим, що радіатори опалення, встановлені в його квартирі, вийшли з ладу внаслідок фізичного зносу, він у 2009 році демонтував їх і з цього часу послуги з централізованого опалення не отримував.

На підставі вказаного, ОСОБА_4 просив суд:

визнати противоправними дії МКП «Херсонтеплоенерго» з нарахування на відкритий на його ім'я особовий рахунок НОМЕР_1 плати за послуги з централізованого опалення за період з серпня 2010 року;

зобов'язати МКП «Херсонтеплоенерго» списати з особового рахунку НОМЕР_1 як таку, що протиправно нарахована, плату за послугу централізованого опалення з серпня 2010 року;

припинити подальше нарахування плати до укладення передбаченого чинним законодавством договору;

визначити розмір плати за послуги з централізованого опалення відповідно до фактичної потужності тепловикористання обладнанням у його квартирі, що розраховується згідно з методикою затвердженою центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства;

з травня 2015 року розмір плати визначити з урахуванням наявних у нього пільг, як учасника бойових дій у розмірі 75 % і додатково 25 % протягом дії відповідних норм законодавства;

підготувати і надати йому договір приєднання до надання послуг із централізованого опалення за ціною визначеною відповідно до фактичної потужності тепловикористання обладнанням у його квартирі, з урахуванням наявних пільг на оплату цих послуг.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2017 року позов МКП «Херсонтеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 8 226,48 грн.

У задоволенні інших позовних вимог МКП «Херсонтеплоенерго» відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що послуга з централізованого опалення є обов'язковою для забезпечення життєдіяльності людини і утримання будинку і відмовитися він неї можна лише за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання. Таким чином, самовільне відключення ОСОБА_4 від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з теплопостачання.

При цьому, ОСОБА_4 не надано суду належних і допустимих доказів того, що житлово-комунальні послуги йому не надавалися або були неналежної якості, а також докази звернення ним із претензією щодо надання неякісних послуг з теплопостачання і визначення розміру оплати до фактичної потужності з тепловикористання. Посилання ОСОБА_4 на визначення розміру плати за послуги з теплопостачання відповідно до фактичної потужності тепловикористання обладнання в квартирі, суд вважав необґрунтованим, оскільки відносини між виконавцем і споживачем у разі незадоволення останнього якістю наданих послуг врегульовані статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Щодо вимоги позивача про визначення розміру плати за послуги з централізованого опалення з урахуванням пільг, то підставою нарахування оплати у відповідності до наявних у споживача пільг є надання ним виконавцю відповідних документів, якими підтверджено право на отримання пільг. Отже, позивач не позбавлений можливості вирішити це питання в установленому законом порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 29 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 8 226,48 грн змінено. Зменшено розмір заборгованості за надані послуги з централізованого опалення до 6 256,04 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що встановивши факт надання МКП «Херсонтеплоенерго» послуг з централізованого опалення мешканцям будинку, в якому розташована квартира ОСОБА_4, самовільне відключення останнього від мереж централізованого опалення і несплати заборгованості за спожиті послуги, суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 зобов'язаний сплатити на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, з урахуванням строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. Встановивши наявність у ОСОБА_4 як учасника бойових дій з 19 травня 2015 року пільги на оплату послуг з централізованого опалення, суд зменшив суму стягнутої з нього заборгованості з урахуванням цієї пільги.

Крім того, встановивши дійсні обставини справи і норми права, які їх регулюють, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання противоправними дій МКП «Херсонтеплоенерго» з нарахування плати за надані послуги з централізованого опалення і зобов'язання підприємства списати з особового рахунку як таку, що протиправно нарахована, плату за ці послуги; припинення подальшого нарахування плати, тощо, а питання укладення між сторонами договору про надання послуг з теплопостачання може бути вирішено у позасудовому порядку, шляхом звернення до теплопостачальної організації, за відсутності у сторін протиріч з цього питання, про які суду при розгляді справи не повідомлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову МКП «Херсонтеплоенерго» відмовити, а його зустрічний позов - задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, безпідставно стягнув з нього заборгованість за послуги з централізованого опалення, оскільки він ці послуги не отримував з 2009 року, встановивши у належній йому на праві власності квартирі альтернативне (електричне) опалення. Крім того, між сторонами відсутній письмово укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, як того вимагає Закон України «Про житлово-комунальні послуги», що виключає можливість стягнення з нього заборгованості.

Відзив на касаційну скаргу позивачем не подано.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов'язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановивши, що МКП «Херсонтеплоенерго»надає послуги з централізованого опалення у квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_4, який отримує вказані послуги і користується ними, при цьому відповідач не надав суду доказів того, що він звертався до відповідача із вимогою про укладення договору про постачання житлово-комунальних послуг та йому було безпідставно відмовлено, або з вимогою про відключення вказаної квартири від централізованої мережі опалення до компетентного органу, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову МКП «Херсонтеплоенерго» інеобґрунтованість зустрічного позову ОСОБА_4, вірно відмовивши у його задоволенні.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що ОСОБА_4 у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року не надано суду належних і допустимих доказів того, що житлово-комунальні послуги йому не надавалися або були неналежної якості, а також докази звернення ним із претензією щодо надання неякісних послуг з теплопостачання і визначення розміру оплати до фактичної потужності з тепловикористання.

Також суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано вважали безпідставними посилання ОСОБА_4 на необхідність визначення розміру плати за послуги з теплопостачання відповідно до фактичної потужності тепловикористання обладнання в квартирі, оскільки відносини між виконавцем і споживачем у разі незадоволення останнього якістю наданих послуг врегульовані статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що він послуги з централізованого опалення не отримував з 2009 року, оскільки встановив у належній йому на праві власності квартирі альтернативне (електричне) опалення, є безпідставними та на правильність висновків суду не впливають. Так, судом установлено, що централізоване опалення підведено до стояка у межах квартири, власником якої є відповідач, і це свідчить про отримання ним житлово-комунальних послуг, які надає позивач, а відключення споживача від мереж централізованого опалення здійснюється на підставі його заяви у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вчинення заходив щодо дотримання у суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних норм з питань складу, порядку розроблення та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення з покладанням витрат, пов'язаних з відключенням від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, на споживача (пункти 24-27 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення), однак рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування у спірних правовідносинах відсутнє.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк