КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/3992/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/15077/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

учасники справи

заявник ОСОБА_1

суб`єкт оскарження приватний виконавець виконавчого округу

Київської області Трофименко Михайло Михайлович

стягувач Акціонерне товариство «Універсал Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», подану через представника Чорного Олександра Вікторовича, та апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Дубас Т.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича щодо неправомірного відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

у березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження за № 58296734 від 11.02.2019 за виконавчим листом № 2-276/10, виданим 29.03.2010 Києво-Святошинським районним судом Київської області неправомірною; зобов`язати приватного виконавця скасувати вищезазначену постанову, а виконавчий лист повернути стягувачу АТ «Універсал Банк» без прийняття до виконання.

В обґрунтовування вимог зазначав, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.01.2010 з нього на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість за генеральним договором про надання кредитних коштів - 180 232,57 доларів США, що еквівалентно 1 382 378, 52 грн, судовий збір - 1 700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн, а всього 1 384 108,52 грн. Рішення набрало законної сили 22.03.2010.

16.03.2019 він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, прийняту 11.02.2019 у виконавчому провадженні 58296734 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. Провадження відкрите за виконавчим листом № 2-276/10 від 29.03.2010. Проте, на час прийняття постанови строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання сплив, а тому вважає дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.09.2019 скаргу задоволено частково. Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. від 11.02.2019 про відкриття виконавчого провадження за № 58296734 за виконавчим листом № 2-276/10, виданим 29.03.2010 Києво-Святошинським районним судом Київської області та зобов`язано приватного виконавця скасувати зазначену постанову.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, АТ«Універсал Банк» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні скарги. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. А саме, їх не було повідомлено про день та час розгляду скарги. При розгляді скарги суд вийшов за межі доводів заявника щодо обґрунтування скарги, оскільки боржник не посилався на такі підстави як п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Суд не звернув уваги на те, що державним виконавцем помилково винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»), замість постанови про повернення виконавчого листа стягувачу (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»). Сума заборгованості була стягнути лише частково, а тому стягувач не позбавлений права знову звернутися із заявою про відкриття виконавчого провадження для стягнення тієї суми, яка не була стягнута. Державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження не у зв`язку з повним виконанням судового рішення. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, оскільки 28.03.2017 відбулося переривання такого строку.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні скарги. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. А саме, суд не врахував, що постановою державного виконавця від 28.03.2017 виконавче провадження було закінчено у зв`язку з придбанням стягувачем предмета іпотеки, але виконавчим листом передбачено стягнення з боржника грошової суми, а не звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконавчому документі міститься відмітка про повернення виконавчого документа стягувачу. Остання відмітка датована 28.03.2017, а відтак на час відкриття ним виконавчого провадження строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив.

У відзиві на апеляційні скарги представник боржника ОСОБА_2 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що доводи апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» щодо неналежного повідомлення про розгляд справи не відповідають обставинам справи, оскільки 12.06.2019 останній отримав копію ухвали про відкриття провадження та про призначення справи до розгляду. Вважає, що суд не виходив за межі вимог скарги, оскільки боржник у скарзі не посилався на те, що постановою головного держаного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Києва від 28.03.2017 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-276/10 на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена норма не є аргументом скарги, проте є правовою підставою для прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження. Це об`єктивна обставина, яка відображена в ухвалі суду, оскільки завданням судового контролю при розгляді скарги є перевірка чи відповідали дії (рішення) приватного виконавця вимогам закону чи ні. АТ «Універсал Банк» не був позбавлений права при розгляді справи судом першої інстанції навести свої доводи та аргументи, які б свідчили про правомірність рішень та дій приватного виконавця. Доводи про неправомірність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд не мав повноважень на перегляд зазначеної постанови та її правомірність не була предметом розгляду у даній справі. Стягувач же зазначену постанову не оскаржував.

У судовому засіданні представник стягувача Чорний О. В. підтримав як подану ними апеляційну скаргу, так і апеляційну скаргу приватного виконавця, та просив їх задовольнити. При цьому зазначив, що постанова державного виконавця про закінчення виконав провадження від 28.03.2017 за наслідками перевірки матеріалів виконавчого провадження скасована постановою начальника Солом`янського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві від 11.11.2019.

Представник боржника ОСОБА_2 просив апеляційні скарги залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.01.2010 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 180 232,57 доларів США, що еквівалентно 1 382 378,52 грн, судовий збір - 1 700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн, а всього 1 384 108,52 грн. Рішення набрало законної сили 22.03.2010.

На виконання цього рішення стягувачу 29.03.2010 видано виконавчий лист № 2-276/10, який було пред`явлено до виконання до Солом`янського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві (виконавче провадження № 48644840).

Постановою головного державного виконавця Солом`янського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві від 28.03.2017 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-276/10, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 29.03.2010 на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Дана постанова стягувачем не оскаржувалася.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. від 11.02.2019 знову було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа № 2-276/10 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за генеральним договором про надання кредитних коштів у розмірі 180 232,57 доларів США, що еквівалентно 1 382 378,52 грн, 1 700 грн судового збору, 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1 384 108,52 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. від 12.03.2019 внесено виправлення до вищезазначеної постанови про відкриття провадження, а саме: виправлено описку в частині суми, яка підлягає стягненню та вважати за вірну суму 114 336,43 доларів США та 1 700 грн.

Задовольняючи частково скаргу суд першої інстанції виходив з того, що за наявності постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», повторне відкриття виконавчого провадження є неправомірним.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підстави закінчення виконавчого провадження визначені статтею 39 вищезазначеного Закону.

Відповідно до пункту 15 частини 1 цієї стаття виконавче провадження підлягає закінченню у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за рішенням суду із ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти, як заборгованість за кредитним договором, а не звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення такої заборгованості.

Внаслідок проведення електронних (прилюдних) торгів на користь ПАТ «Універсал Банк» було передано предмет іпотеки, а саме нежиле приміщення № 1 (групи приміщень № 313), що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) за ціною 505 864 грн.

Суд не звернув уваги на те, що внаслідок проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48644840, яке проводилося Солом`янським РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві рішення суду у повному обсязі виконане не було та виконавчий лист не було направлено до суду, який його видав за правилами ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а повернуто стягувачу.

Повернення ж виконавчого листа стягувачу не є перешкодою для повторного пред`явлення такого виконавчого листа до виконання, якщо стягнення у повному обсязі в результаті вжитих виконавчих дій не проведено.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Після повернення виконавчого листа стягувач звернувся до приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення суду (недостягнутої частини боргу) 11.01.2019.

Виконавчий лист містить відмітку про повернення виконавчого документа стягувачу 28.03.2017.

Постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. про відкриття виконавчого провадження винесена 11.02.2019, тобто у межах стоку, встановленого законом, з урахування факту переривання строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та помилково вважав, що приватним виконавцем порушено вимоги закону при відкритті виконавчого провадження.

До того ж за скаргою стягувача, за наслідками перевірки матеріалів виконавчого провадження, постановою начальника Солом`янського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві від 11.11.2019 постанова головного державного виконавця Солом`янського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві від 28.03.2017, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-276/10 скасована через неправильне застосування державним виконавцем п. 15 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку із скасуванням ухвали суду у повному обсязі колегія суддів не вбачає підстав для перевірки доводів апеляційної скарги стягувача про не повідомлення його про день та час судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк»та приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2019 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича щодо неправомірного відкриття виконавчого провадження відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 26.12.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик