ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2830/18
Провадження №2/477/267/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим будинком,

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених 11.12.2018 року вимог (а.с. 22-23), просить визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування належним їй житловим будинком №11 по вул. Грушевського (стара назва 61 Комунара), в с.Мішкове-Погорілове Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що є власницею вище вказаного житлового будинку, в якому з її дозволу у 2013 році були зареєстровані сторонні особи відповідачі по справі, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із її сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 30 жовтня 2014 року ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4, а позивач на даний час є опікуном цієї дитини. Однак з 2013 року в її будинку відповідачка не мешкає, місце її перебування невідоме.

Відповідач ОСОБА_3 з сімєю в 2014 році переселилися з Донецької області та, з її дозволу на прохання ОСОБА_3 був зареєстрований в її будинку, але в ньому він ніколи не мешкав. Нині місце перебування відповідача їй невідоме.

Перешкод відповідачам у користуванні наданим правом на проживання в її будинку вона не чинила, натомість останні даного права не використовують, проте їх реєстрація в її будинку перешкоджає їй в оформленні державних субсидій з оплати комунальних послуг, адже підтвердити доходи відповідачів, місце перебування яких їй невідоме, вона можливості не має, тим самим обмежена у користуванні її майном. За вказаного, посилаючись на безпричинне невикористання відповідачами наданого житлового сервітуту, вона просить про його припинення, тобто визнання відповідачів такими, що втратили право користування її житловим будинком.

22 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та розпочате підготовче провадження, яке завершено 12 грудня 2018 року та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання 12 грудня 2018 року та 21 січня 2019 року не прибули, відзив на позовну заяву не надіслали, про час, місце та дату судового засідання повідомлялися належно (а.с. 24-25, 32-33) в тому числі з розміщенням оголошення на офіційному сайті Жовтневого районного суду вебпорталу Судової влади України, у звязку з чим, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідачів.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, звукозапис технічними засобами не здійснювався.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.

Відповідно до копії реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 05 квітня 2002 року здійснено запис про зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 11 по вул. 61 Комунара (нова назва вул. Грушевського) в с.М.Погорілове (а.с. 7 зворотній бік).

Посилання позивача про підстави звернення до суду із цим позовом підтверджуються даними Мішково-Погорілівської сільської ради від 12.11.2018 року, згідно яких, за вказаною адресою є зареєстрованими також відповідачі, що значаться як квартиранти, зокрема: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, але які за вказаною адресою не проживають (а.с. 8).

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11-13), та відповідно до розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 01.04.2015 року опікуном дитини призначено ОСОБА_1 (а.с. 14).

За даними актів від 04 жовтня 2018 року, що складені дільничним Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП України в Миколаївській області за участю сусідів позивачки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за адресою: с.М-Погорілове, вул. 61 Комунара, 11 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 з 01.08.2014 року не проживає, його речі в будинку відсутні; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 також у даному будинку не проживає з 01.07.2013 року, її речі в будинку відсутні.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, вирішуючи питання про правову норму, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, суд виходить з наступного.

Житловий будинок №11 за адресою вул. 61 Комунара (нині Грушевського) в с.Мішкове-Погорілове Вітовського району Миколаївської області є особистою власністю позивача. Відповідачі не є та не були членами її сімї, тобто є для позивача є сторонніми особами.

За такого суд вважає, що в даному випадку, підлягають застосуванню положення статей 317, 319, 391 та 406 ЦК України, які визначають права власника майна, та регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та сторонніми особами.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За частиною другою ст. 406 ЦК України, житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи вище встановлені обставини, приймаючи до уваги, що наявне у відповідачів право на проживання у даному будинку ними не реалізується, зокрема ОСОБА_2 з 01.07.2013 року, а ОСОБА_3 - з 01.08.2014 року, в той час як викликає для позивача невиправдані витрати, зокрема додаткову оплату комунальних послуг, позбавляє можливості скористатись комунальними послугами та субсидіями, тому, за наведених обставин, також з урахуванням розяснень, що містяться в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16, суд дійшов висновку про те, що право відповідачів на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

На підставі ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів в рівних частках також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою що втратила право користування житловим будинком № 11 по вул. Грушевського (стара назва 61 Комунара) в селі Мішкове-Погорілове Вітовського району Миколаївської області.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, таким що втратив право користування житловим будинком № 11 по вул. Грушевського (61 Комунара) в селі Мішкове-Погорілове Вітовського району Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 (Грушевського), № 11 Вітовського району Миколаївської області, та з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 (Грушевського), № 11 Вітовського району Миколаївської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, паспортні дані ЕО 340255, виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 08.07.1997 року, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_10, судові витрати судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., тобто з кожного по 352 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова