Ухвала

Іменем України

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 753/15412/18

провадження № 61-2127ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння та користування спільним майном,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння та користування спільним майном.

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 пред'явив до суду зустрічний позов до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі і гідності, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_4 повернуто заявнику.

Не погодившись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року залишено без змін.

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності судових рішень.

Судом установлено, що у вересні 2018 році ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння та користування спільним майном.

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 пред'явив до суду зустрічний позов до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі і гідності, відшкодування моральної шкоди, заначаючи, що в обґрунтуванні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали неправдиву інформацію про те, що він є судимим, чим зведено на нього наклеп та порушено його немайнове право, що викликає недовіру суду до нього і є негативною обставиною.

Відповідно до положень статті 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощенного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до роз'яснень, наданим судам у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123-126 ЦПК України 2004 року. Відповідач має право пред'явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК України 2004 року, а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред'явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК України 2004 року). Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв'язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів). У разі роз'єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз'єднання позовів і копія пред'явленого позову.

ОСОБА_4 не було наведено підстав взаємов'язаності пред'явленого ним зустрічного позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі і гідності, відшкодування моральної шкоди, із поданим позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до нього про визначення порядку володіння та користування спільним майном.

Зазначені вимоги не виникають з одних правовідносин й задоволення одного позову не виключає повністю або частково задоволення іншого позову.

Суд першої інстанцїї, з висновком якого погодився апеляційний суд, повертаючи заявнику зустрічну позовну заяву, вірно виходив з того, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів не є взаємопов'язаними, правовідносини є різними, задоволення первісного позову не може повністю або частково виключати задоволення зустрічного позову, а тому спільний розгляд вимог не представляється можливим.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.

Підстави вважати, що судами допущено порушення норм процесуального права, відсутні.

Крім того, указані судові рішенняне перешкоджають реалізації права ОСОБА_4 на звернення за судовим захистом шляхом пред'явлення окремого позову.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування норм є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння та користування спільним майном за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк