Справа № 487/5683/19
Провадження № 2/487/2089/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кузьменка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В.,

розглянувши у вдкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що мешкала у квартирі АДРЕСА_1 . У квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку проживала її мати ОСОБА_2 , 1942 року народження з вітчимом ОСОБА_3 , 1936 року народження. Їх право спільної часткової власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності від 1 листопада 1990 року, виданим фондом управління майном комунальної власності Миколаївської міської ради. ІНФОРМАЦІЯ_1 мама померла, а вона з трьома неповнолітніми дітьми переїхала проживати до квартири АДРЕСА_2 , залишивши свою квартиру старшій донці, яка проживала з чоловіком у цивільному шлюбі. З цього часу почала проживати з дітьми в одній квартирі з вітчимом, усі члени сім`ї підтримували його, надавали допомогу по господарству, вона оплачувала комунальні платежі. 13 грудня 2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер вітчим ОСОБА_3 вона провела та оплатила його поховання. Після смерті відкрилась спадщина на другу половину квартири. 28 липня 2017 року вона звернулась до Третьої миколаївської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю родинних відносин зі спадкодавцем та доказів сумісного проживання з ним не менш, ніж п`ять років до відкриття спадщини.

Посилаючись на те, що з часу смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 червня 2010 року до дня смерті вітчима ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала з ним спільно, в одній квартирі, опікувалась ним, надавала фізичну допомогу у зв`язку з його безпорадним станом, надавала матеріальну допомогу та сплачувала комунальні платежі за квартиру, ОСОБА_1 просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Заводського районного суду від 31.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 9 годину 4 вересня 2019 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.09.2019 року підготовче провадження закінчено, справу призначено до судового розгляду на 10 годину 10 жовтня 2019 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала.

Представник Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, своєї думки стосовно позову не висловив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що з 1 березня 1978 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 1 листопада 1999 року їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 , 1941 року народження.

З 17 березня 2009 року ОСОБА_1 ареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

13 грудня 2012 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину щодо майна померлої ОСОБА_2 , яка складається з Ѕ частки у праві приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

28 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

З довідки ЖКП ММР «Бриз» від 29 червня 2017 року вбачається що ОСОБА_3 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 з 30 листопада 1983 року по день смерті 14 травня 2017 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою Державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Боровицькою О.М. від 5 червня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинних стосунків з померлим, а саме доказів, що вона дійсно протягом тривалого часу спілкувалася, матеріально забезпечувала, надавала інші допомогу спадкодавцю та проживала разом з ним не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучи сусідами позивачки та її померлих матері та вітчима, підтвердили, що після смерті матері у 2010 році ОСОБА_1 з трьома неповнолітніми дітьми стала проживати разом з ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 , допомагала ОСОБА_3 фізично, оскільки він у зв`язку з похилим віком перебував у безпорадному стані та допомагала йому матеріально.

Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно зі статями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України).

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.

Стаття 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наголошує на тому, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією. Відсутність реєстрації місця проживання відповідача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню оскільки письмовими доказами та поясненнями свідків підтверджено факт проживання ОСОБА_1 разом з вітчимом ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 більше ніж п`ять років до дня відкриття спадщини, тобто у період з червня 2010 року по дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 2017 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням тих обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_1 ), однією сім`єю з ОСОБА_3 з 13 травня 2012 року по 14 травня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом, як спадкоємицею четвертої черги, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно з п.п.15.5 п.15 ч.1 перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Заводського районного

суду м. Миколаєва: В.В. Кузьменко