Справа № 645/3453/18
Провадження № 2/645/223/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий - суддя Сілантьєва Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань - Момот О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - адвокат Кізіменко Євген Володимирович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002213,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 в особі представника Кізіменко Є.В. який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 11.05.2018 року, звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з відповідачем по справі вона проживала в цивільному шлюбі з січня 2015 року по серпень 2015 року. Мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина народилась в період окремого проживання, оскільки на період вагітності та перші два місяці відповідач всіляко ігнорував позивача. На теперішній час дитина зареєстрована за місцем проживання позивача з 29.11.2014 року, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку та актом обстеження житлового приміщення від 31.05.2018 року. Після народження дитини позивач та відповідач намагалися проживати разом, але їм не вдалося створити дружню родину. На даний час вона та відповідач родинні стосунки не підтримує, проживають окремо один від одного, мають свій окремий бюджет. Дитина проживає з позивачем, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. На протязі майже 4 років позивач самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини. Допомогу у вихованні та матеріальному забезпеченні надають батьки позивача.

Позивач ОСОБА_2 та її представник Кізіменко Є.В., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 11.05.2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснили обставини викладені в позовній заяві. Крім того зазначили, що 27.11.2018 року ОСОБА_4 надав нта

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. Надано нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_4 надає згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без їх участі, при винесенні рішення просять врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.08.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загальногопозовного провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року закрито підготовче засідання по вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щобдитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згіднозі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціальногорозвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно матеріалів справи та пояснень сторони позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_4проживали без реєстрації шлюбу з січня 2015 року по серпень 2015 року.

Мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5, видане 16.12.2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2246), (а.с.18).

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої ТОВ «Мегаінвестбуд» від 01.06.2018 року (а.с. 13).

З довідки Комунального закладу "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 440 Харківської міської ради" №152/01-56 від 29.05.2018 року встановлено, що приводе та забирає дитину з дошкільного закладу мати ОСОБА_2 З батьком дитини ОСОБА_4 працівники закладу не знайомі. Квитанцію кожного місяця за харчування сплачує ОСОБА_2, а також вона забезпечує ОСОБА_5 усім необхідним матеріалом для навчання та виховання дитини, а.с 15.

Відповідно до листа КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка № 7" від 29.05.2018 року за № 382 встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться під наглядом поліклініки з народження. При зверненні до поліклініки дитину супроводжувала мати ОСОБА_2 При виклику лікаря додому з дитиною також знаходилася мати. (а.с. 12).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 30.11.2018 № 745 - Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено: мати дитини - ОСОБА_2, батько дитини - ОСОБА_4. Батьки дитини в зареєстрованому шлюбі не перебували, батьківство ОСОБА_4 відносно малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було встановлено відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Після припинення фактичних шлюбних відносин між батьками малолітній ОСОБА_5 залишився мешкати разом з матір'ю, ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. ОСОБА_4 запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак не з'явився, надав особисту нотаріально посвідчену заяву від 27.11.2018, в якій зазначає, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та просить розглядати справу за його відсутності, що підтверджує байдуже ставлення батька до дитини. ОСОБА_4 з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Департаменту служб не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов'язків не надавав. Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 7» малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває під наглядом фахівців закладу з народження. За вказаний час супроводжувала дитину в поліклініку під час проведення медичних оглядів мати, ОСОБА_2. Згідно з інформацією адміністрації Дошкільного навчального закладу № 440, де виховується ОСОБА_5 з 20.09.2016, мати, ОСОБА_2, приводить та забирає сина із закладу, оплачує харчування, дослухається до порад і рекомендацій педагогічних працівників. З батьком дитини, ОСОБА_6, працівники закладу не знайомі. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищезазначене, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до сина батьківської турботи, не цікавився та не відвідував його, не турбувався про його фізичний і духовний розвиток, не надавав матеріальної допомоги на його виховання.

Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень .

Як вбачається з нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попляк О.С. заяви, яка зареєстрована в реєстрі за № 2212 від 21.11.2018 р. - ОСОБА_4, дав згоду щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Просить суд позбавити його батьківських прав та розглядати справу у його відсутність. Спірних питань у немає. Правові наслідки позбавлення батьківських прав згідно зі ст. 166 Сімейного кодексу України, ОСОБА_4, роз*яснено.

З врахуванням того, що через малолітній вік дитина ОСОБА_5 не може сформулювати власні погляди, вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що його стосуються, та не може бути вислухані судом під час розгляду справи, що його стосується, питання про позбавлення батьківських прав вирішується судом без врахування думки дитини, на підставі ретельного з'ясування усіх обставин справи та наданих суду письмових доказів.

На підставі наведеного, позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, тому, враховуючи те, що спір щодо позбавлення відповідача батьківських прав виник внаслідок його неправильних дій, що виявилися в ухиленні його від виконання своїх батьківських обов'язків, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору слід повністю покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст.13, 76-80, 133, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовільнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, у відношенні малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_4,на користь ОСОБА_2, судовий збір у розмірі 704 грн. (сімсот чотири гривні) 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_3, НОМЕР_4, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Третя особа - Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса місцезнаходження: 61112, м. Харків, вул. Руслана Плоходька, 3, 1 поверх.

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повне судове рішення складено 14.02.2019 року.

Головуючий суддя --