Номер провадження: 88-ц/813/8/19
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки, -

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Фідобанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Решетнікової С.І. про визнання недійсним договору іпотеки(т. 1 а.с. 1-3).

В обгрунтування позову посилався на те, що 25 грудня 2007 року ВАТ «Ерсте Банк» (іпотекодержатель) з однієї сторони, та ОСОБА_2 (який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої доктором Гаральд Праун, громадським нотаріусом, Маг. Иоганнес Корен), 11 грудня 2007 року уклали договір іпотеки № 10.01-40/289/1, посвідчений Решетніковою С.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 4931к та № 4932к.

Предметом іпотеки за іпотечним договором було наступне нерухоме майно: садовий будинок НОМЕР_2 та ділянка НОМЕР_3, площею 0,0296 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п. 1.2.1 іпотечного договору, вказаний садовий будинок був переданий в іпотеку як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_2 в сумі 610 000 доларів США. Власником зазначеного іпотечного майна є позивач ОСОБА_1

ОСОБА_1вважав, що іпотечний договір має бути визнаний судом недійсним, оскільки довіреність, на підставі якої нотаріус посвідчувала оспорюваний договір іпотеки, не відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством України та міжнародним договорам. Так, позивач посилався на те, що довіреності видаються тільки на одній мові (в даному випадку - німецькій), а якщо особа не володіє німецькою мовою, то запрошується перекладач, який також підписується у довіреності; дата довіреності та дата реєстрації довіреності нотаріусом завжди співпадають; зміст статей ЦК України ні при яких умовах не міг бути роз'яснений позивачу нотаріусом Австрії; на всіх сторінках мають бути проставлені печатки нотаріуса, всі листи мають бути прошиті та пронумеровані. Листом МЗС України від 25 лютого 2013 р. №713/17-572-208 ОСОБА_1 було повідомлено, що у вказаній довіреності відсутні наступні елементи оформлення документу: номер та дата реєстрації документа; підпис особи, яка складала документ, також відсутній відбиток печатки, яким має скріплюватися документ.

ОСОБА_1стверджував, що дана довіреність, як іноземний документ, не пройшов легалізацію шляхом проставлення штампу «Апостіль» австрійською стороною і не міг використовуватися нотаріусом на території України. Повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей від 14 червня 2013 року свідчить про те, що дана довіреність та Апостиль були зареєстровані на території України лише 19 листопада 2010 року о 14:40:41, дію довіреності припинено вже 19 листопада 2010 року о 15:07:27.

Отже, ОСОБА_1 вважав, що ОСОБА_2, підписуючи оскаржуваний іпотечний договір, не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки не мав законних підстав для представництва його інтересів на території України у 2007 році.

ОСОБА_1 також зазначав, що 09 жовтня 2007 року у нього стався інсульт, та він знаходився на лікуванні в лікарні м. Києва. 31 жовтня 2007 року його вивезли на лікування на реанімаційному літаку в приватну лікарню м. Грац, Австрія. А тим часом, у м. Одесі з'явилась довіреність нібито від його імені, де цією довіреністю позивач надав право розпорядження приналежним йому майном своєму синові від першого шлюбу - ОСОБА_2. ОСОБА_1 стверджує, що він тривалий час хворів, в Одесі не знаходився. За цей час по шахрайській схемі все його майно перейшло третім особам, були одержані кредити у різних банках, а в якості застави передано його нерухоме майно.

Викладені обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом.

Протокольною ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2015 року було здійснено заміну первісного відповідача ПАТ «Ерсте банк» на його правонаступника ПАТ «Фідобанк» (т.1 а.с. 137).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки № 10.01-40/289/1, укладений 25 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І., зареєстрований в реєстрі за № 4930к (т. 2 а.с. 48-52).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Фідобанк» було задоволено. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 липня 2015 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Фідобанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Решетнікової С.І. про визнання недійсним договору іпотеки № 10.01-40/289/1, укладеного 25 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4930к., - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» судовий збір в сумі 121,80 гривень (т. 2 а.с. 150-153).

Рішення апеляційного суду набрало законної сили та не було оскаржено у касаційному порядку.

ОСОБА_1 06 вересня 2016 року звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами (т. 2 а.с. 167-174). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 було залишено без задоволення (т. 3 а.с. 97-98).

29 березня 2017 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, в якій просив його скасувати, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року залишити в силі (т.3 а.с. 104-114). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 було визнано неподаною та повернуто заявнику (т.3 а.с. 127-128).

02 листопада 2018 року ОСОБА_1 втретє звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, в якій просить його скасувати, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року залишити в силі (т.3 а.с. 130-137).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Фідобанк» було задоволено.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 липня 2015 року скасовано.

Постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Фідобанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Решетнікової С.І. про визнання недійсним договору іпотеки № 10.01-40/289/1, укладеного 25 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4930к.

При цьому, апеляційний суд виходив з того, що довіреність на ім'я ОСОБА_2, яка посвідчена Маг. Йоганнес Кореном, заступником громадського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11 грудня 2007 року, апостильована Окружним судом у громадських справах м. Грац, Австрія 12 грудня 2007 року за № 9266-25/07, відповідає вимогам норм матеріального права, а представник ОСОБА_2 при укладенні спірного договору іпотеки діяв в межах наданих йому повноважень, тому, були відсутні підстави для визнання договору іпотеки недійсним згідно ст.ст.203, 215 ЦК України.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року не було оскаржено у касаційному порядку ОСОБА_1

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що у судовому засіданні Голосіївського районного суду м. Києва 23 джовтня 2018 року йому стало відомо, що на адресу вказаного суду надійшла відповідь з Австрії щодо посвідчення та видачі заявником довіреності у м. Грац, Австрія, де вказується, що приватний ностаріус, який нібито посвідчував довіренсть, давно не працює у нотаріальній конторі, жодного доказу про видачу довіреності у нотаріальних книгах не міститься. ОСОБА_1 вважав, що вказане є доказом того, що він спірну довіреність не видавав, нотаріуса ніколи не бачив і не їздив до нього для оформлення вказаної довіреності. Крім того, нововиявленою обставиною у справі ОСОБА_1 вважав Висновок науково-правової експертизи від 05 січня 2018 року, складеної на виконання постанови слідчого від 23 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0000063, згідно якої експертом було встановлено, що довіреність на ім'я ОСОБА_2, яка посвідчена Маг. Йоганнес Кореном, заступником громадського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11 грудня 2007 року, апостильована Окружним судом у громадських справах м. Грац, Австрія 12 грудня 2007 року за № 9266-25/07, не відповідає вимогам законодавства України та Австрії.

Згідно ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що, по-перше, вона існувала на час розгляду справи; по-друге, ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи; по-третє, вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов'язки учасників справи.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 у заяві на те, що, нововиявленою обставиною у справі є Висновок науково-правової експертизи від 05 січня 2018 року, складеної на виконання постанови слідчого від 23 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0000063, згідно якої експертом було встановлено, що довіреність на ім'я ОСОБА_2, яка посвідчена Маг. Йоганнес Кореном, заступником громадського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11 грудня 2007 року, апостильована Окружним судом у громадських справах м. Грац, Австрія 12 грудня 2007 року за № 9266-25/07, не відповідає вимогам законодавства України та Австрії, - є необгрунтованим та безпідставним, оскільки законом визначено, що обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишалися невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової позовної вимоги.

Таким чином, обставина, на яку посилається заявник ОСОБА_1, зокрема на наявність висновку науково-правової експертизи від 05 січня 2018 року, за своєю правовою природою не є нововиявленою, і не дає підстав для перегляду у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року, оскільки на час ухвалення судового рішення вказаного висновку не існувало.

Крім того, необгрунтованим та безпідставним є визначення ОСОБА_1, у якості нововиявленої обставини у справі, відповідь з Австрії щодо посвідчення та видачі заявником довіреності у м. Грац, Австрія, яка, на думку ОСОБА_1 свідчить про те, що дана довіреність не є документом, що міг би підтвердити наявність у заявника вільного волевявлення на розпорядження належним йому майном.

Так, вказана відповідь з м. Грац (Австрія), на яку посилається заявник, надійшла на адресу Голосіївського районного суду м. Києва 08 лютого 2018 року, тобто після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області - 03 листопада 2015 року, що також унеможливлює вважати вказану відповідь нововиявленою обставиною.

Згідно положень статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Таким чином, повторне вирішення питання щодо правомірності видачі довіреності від 07 грудня 2007 року на підставі нових доказів, які виникли у 2018 році, не може бути підставою для перегляду рішення апеляційного суду Одеської області, ухваленого 03 листопада 2015 року, однак, може бути підставою для зверення заявника із відповідним позовом до суду першої інстанції.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що обставини, вказані у заяві ОСОБА_1, не можуть бути визнані нововиявленими, у зв'язку із чим у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 374, 390, 423, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року - відмовити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року - залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 03 квітня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе