Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 592/6696/15-ц

провадження № 6-4593св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник (стягував) - Закрите акціонерне товариство «Уралстройенергомонтаж»,

боржник - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2016 року у складі судді Котенко О. А. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року у складі колегії суддів: Хвостика С. Г., Левченко Т. А., Собини О. І. у справі за клопотанням Закритого акціонерного товариства «Уралстройенергомонтаж» про надання дозволу на примусове виконання

рішення іноземного суду, видачу виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст клопотання

У липні 2015 року Закрите акціонерне товариство «Уралстройенергомонтаж» (далі - ЗАТ «Уралстройенергомонтаж») звернулося до суду із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Уралстройенергомонтаж» до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (далі - ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання») про стягнення збитків у розмірі 5 899 998,82 рублів, процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012 року по 04 квітня 2014 року у розмірі 742 793,69 рублів, процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 5 899 998,82 рублів за ставкою 8,25 % річних, за період з 05 квітня 2014 року по день її фактичної виплати, а також витрати зі сплати арбітражного збору у розмірі 481 258,32 рублів.

Позов обґрунтовано тим, що вказане рішення набрало законної сили, тому підлягає виконанню відповідно до Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності, підписаної урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві 20 березня 1992 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2016 року клопотання задоволено частково. Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 року у справі №77/2014 про стягнення з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ЗАТ «Уралстройенергомонтаж» збитків у розмірі 5 899 998,82 рублів, що за курсом Національного банку України станом на 21 червня 2016 року становить 22 45 775,55 грн, проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012 року по 04 квітня 2014 року у розмірі 742793,69 рублів, що за курсом Національного банку України станом на 21 червня 2016 року становить 282 736,99 грн, проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 5 899 988,82 рублів за ставкою 8,25 % річних за період з 05 квітня 2014 року по день її фактичної виплати, витрати зі сплати арбітражного збору у розмірі 481 258,32 рублів, що за курсом Національного банку України станом на 21 червня 2016 року становить 183 186, 17 грн. В іншій частині клопотання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» відхилено. Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення клопотання, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із обґрунтованості вказаного клопотання, оскільки рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 року є остаточним, його ухвалено з дотриманням процедури розгляду справи та воно не суперечить публічному порядку України. Відмовляючи у видачі виконавчого листа на виконання арбітражного рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що під час розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не вирішується питання про видачу виконавчого листа, оскільки він видається на підставі ухвали суду про надання дозволу на примусове виконання рішення суду, що набрала законної сили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2016 року ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

08 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання».

У грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ЗАТ «Уралстройенергомонтаж» на касаційну скаргу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання».

22 лютого 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу призначено до судового розгляду.

У лютому 2018 року вказану справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що на день звернення стягувача до суду першої інстанції з клопотанням про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду зобов'язання боржника про відшкодування збитків згідно із рішенням арбітражного суду від 18 грудня 2014 року вже виконано проведенням стягувачем заліку зустрічних однорідних вимог, тому в цій частині рішення арбітражного суду виконанню не підлягає.

Рішення іноземного суду підлягає виконанню частково в межах грошової суми, не охопленої заліком зустрічних однорідних вимог, проведеним стягувачем листом від 13 березня 2015 року.

Разова ліцензія на переказ коштів стягувачем не отримувалася, відповідно надання судом дозволу на виконання рішення іноземного суду призведе до порушення норм законодавства України, уникнення стягувачем наслідків застосування до нього спеціальних санкцій та призведе до виведення з України значного обсягу валютних цінностей, що загрожує економічній безпеці України.

Рішення ухвалено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою та такого, що не підпадає під її умови.

Майно стягувача, згідно з умовами спірного договору, за актом приймання-передачі товариству не передавалося.

Доводи заперечень на касаційну скаргу

Заперечення ЗАТ «Уралстройенергомонтаж» на касаційну скаргу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» мотивовано тим, що суд не переглядає спір по суті, не змінює рішення та вирішує питання про можливість його визнання та примусового звернення до виконання.

Арбітражний суд вказав, що оскільки виконавчий документ на примусове виконання рішення арбітражного суду від 18 грудня 2014 року не виданий, тому проведення зарахування зустрічних однорідних вимог є незаконним. З огляду на вказане, правильним є висновок про те, що зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами не відбулося і зобов'язання не припинено.

Доводи касаційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30 вересня 2011 року між ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (субпідрядник) та ЗАТ «Уралстройенергомонтаж» (підрядник) укладено договір субпідряду № 13-11с про виконання робіт при будівництві об'єкта: «ДКС (І пусковий комплекс)» та «ДКС (ІІ пусковий комплекс)», які входять до складу будівництва «Реконструкція ДКС Комсомольського газового промислу», за замовленням ТОВ «Газпром видобуток Ноябрьск» (т. 1, а. с. 36-48).

Згідно із статтею 19 вказаного договору субпідряду усі спори та розбіжності, прямо чи опосередковано пов'язані з виконанням договору, підлягають розгляду шляхом переговорів.

У випадку неможливості вирішити спір шляхом переговорів сторони передадуть його на розгляд у Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації у м. Москві для розгляду відповідно до матеріального права Російської Федерації та регламенту вказаного суду.

15 травня 2012 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору субпідряду №13-11с від 30 вересня 2011 року, якою обумовили додаткові роботи за вказаним договором, графік їх проведення та вартість (т. 1, а. с. 49-50).

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 року стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М. В. Фрунзе» на користь ЗАТ «Уралстройенергомонтаж» збитки у розмірі 5 899 998,82 рублів, проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012 року по 04 квітня 2014 року у розмірі 742 793,69 рублів, проценти за користування чужими грошовими коштами, нарахованими на суму 5 899 998,82 рублів за ставкою 8,25 % річних, за період з 05 квітня 2014 року по день її фактичної виплати, а також витрати зі сплати арбітражного збору у розмірі 481 258,32 рублів (т. 1, а. с .8-33).

Згідно з довідкою Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 24 червня 2015 року рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 року у справі №77/2014 за позовом ЗАТ «Уралстройенергомонтаж» до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М. В. Фрунзе» про стягнення коштів є остаточним і обов'язковим для виконання з дати його ухвалення, тобто з 18 грудня 2014 року. Будь-яких додаткових актів для набрання ним чинності не вимагається (т. 1, а. с. 35).

Ухвалою Арбітражного суду м. Москви від 30 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 року у справі № 77/2014 (т. 3, а. с. -7).

Постановою Арбітражного суду Московського округу від 26 травня 2016 року, касаційну скаргу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» залишено без задоволення, а ухвалу Арбітражного суду міста Москви від 30 листопада 2015 року залишено без змін (т. 3, а. с. 25-31).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечень на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Питання щодо визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регулюється Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, яка ратифікована Українською РСР відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 серпня 1958 року «Про ратифікацію Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень» (далі - Нью-Йоркська конвенція).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про правонаступництво України» Україна підтвердила свої зобов'язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України.

Згідно з роз'ясненням Міністерства закордонних справ України від 07 лютого 2000 року № 4.3/8-076.137 Нью-Йоркська конвенція набрала чинності для України 10 січня 1961 року.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

За правилами статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов'язання за цими договорами.

З огляду на наведене положення Нью-Йоркської конвенції, що регулюють спірні правовідносини, є обов'язковими до виконання Україною, є пріоритетними та мають вищу юридичну силу щодо національного законодавства України (за виключенням Конституції України).

У частині першій статті І Нью-Йоркської конвенції передбачено, що цей міжнародний договір застосовується до визнання і виконання арбітражних рішень, постановлених на території іншої держави, ніж держава, де запитуються їх визнання і виконання, за спорами, сторонами в яких можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Її належить застосовувати також щодо арбітражних рішень, які не вважаються внутрішніми рішеннями у тій державі, де запитуються їх визнання та виконання.

За правилами статті ІІ цієї Конвенції кожна договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов'язуються передавати в арбітраж всі або будь-які спори, що виникли або можуть виникнути між ними у зв'язку з будь-яким конкретними договірними або іншими правовідносинами, об'єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Термін «письмова угода» включає арбітражне застереження в договорі, або арбітражну угоду, підписану сторонами, або міститься в обміні листами або телеграмами.

Відповідно до статті ІІІ Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові та виконує їх відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитуються визнання та виконання цих рішень, на умовах, викладених у статтях Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України 2004 року (процесуального закону України, чинного на момент постановлення оскаржуваних судових рішень) рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі статтями 391, 392 ЦПК України 2004 року рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили і розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання або місцезнаходження на території України або його місце проживання або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Верховний Суд під час розгляду справи керується тим, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може вдаватися до оцінки правильності цих рішень по суті, вносити до них будь-які зміни.

Згідно із наведеними нормами права Україна як держава за загальним правилом визнає та виконує іноземні арбітражні рішення на підставі норм міжнародного права, імплементованих у національному законодавстві, не здійснюючи оцінки їх правильності по суті.

Задовольняючи клопотання про надання дозволу на виконання рішення арбітражного суду суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з його обґрунтованості.

Верховний Суд погоджується з таким висновком судів першої та апеляційної інстанції, а доводи касаційної скарги його не спростовують їх з огляду на таке.

Доводи касаційної скарги щодо виконання рішення арбітражного суду шляхом взаємозаліку зустрічних однорідних вимог є необґрунтованими, були предметом оцінки у судах першої та апеляційної інстанцій, зокрема у судових засіданнях сторони підтвердили, що взаємозалік стягнутих з юридичних осіб грошових коштів не відбулось, оскільки відповідно до рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 20 вересня 2013 року ні стягувач, ні боржник грошові кошти не сплатили, ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не сплатило на користь ЗАТ «Уралстройенергомонтаж» стягнуті рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 року грошові кошти, що підтверджено наданим апеляційному суду листом «УкрСиббанку» від 21 червня 2016 року № 06-44-9253. (т. 1, а. с. 102-133)

Доводи касаційної скарги про те, що визнання і виконання рішення іноземного суду суперечить публічному порядку України Верховний Суд відхиляє, оскільки санкція у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України щодо ЗАТ «Уралстройенергомонтаж» застосовується щодо здійснення вказаним товариством зовнішньоекономічних операцій, а не виконання рішення суду про стягнення коштів (т. 1, а. с.192, 193).

Доводи касаційної скарги про те, що рішення іноземного суду ухвалено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору у справі спростовуються статтею 19 арбітражного застереження у договорі субпідряду, згідно з якою у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони передадуть його на розгляд у Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації у м. Москві для розгляду відповідно до матеріального права Російської Федерації та регламенту вказаного суду, з огляду на що, обґрунтованим є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що підписавши договір субпідряду, ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» погодилося з тим, що спірні питання будуть розглядатися із застосуванням матеріального права Російської Федерації, тому Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації застосував до спірних правовідносин положення статей 702, частин першої статті 705, 714, 401, 395, пункт 3 статті 395 ЦК Російської Федерації.

З огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, Верховний Суд погоджується з висновком судів про часткове задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 18 грудня 2014 року, а доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для скасування судових рішень.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик