Провадження № 2/161/2897/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів,

В С Т А Н О В И В :

08 липня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів Луцького районний відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів.

Свій позов мотивує тим, що заочним рішенням від 11 вересня 2012 року ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь публічного акціонерного товариства ПриватБанк 89591,13 доларів США та 428307,31 грн. заборгованості за кредитним договором №58/м від 03.11.2006 року та кредитною угодою № 133/м від 31.05.2007 року. Вказує, що 25 травня 2019 року отримав протоколи № 404061 та № 404180 проведення електронних торгів від 06 травня 2019 року, таким чином йому стало відомо що 06 травня 2019 року відбулись електронні торги, на яких було реалізовано будівлі та споруди, загальною площею 483,7 кв.м., земельна ділянка площею 0,28 га, кадастровий номер :03:001:0382, за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею, 02396 га, кадастровий номер :03:001:0958, за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець. Переможцем вказаних торгів, у відповідності до протоколів визначено ОСОБА_2 .

Вважає, що прилюдні електронні торги були проведені з грубим порушенням Порядку реалізації арештованого майна, Закону України «Про виконавче провадження», Цивільного кодексу України, оскільки внаслідок порушення вищевказаних норм і нормативно-правових актів, він не зміг взяти участь у торгах, що потягло порушення її законних прав та інтересів. Вказує, що було допущено порушення порядку та процедури визначеної Порядком реалізації арештованого майна, а саме не було вчасно повідомлено боржника про дату та час проведення електронних торгів, внаслідок чого він втратив можливість взяти участь у торгах, крім того, було взято до уваги звіт про оцінку майна, який на його думку було складено з порушеннями, а саме, звіт не відображав реальної вартості нерухомого майна, занижував вартість нежитлового приміщення.

З урахуванням вищенаведеного та з посиланням на норми ст. 215 ЦК України, ст. 43 Закону України «Про іпотеку», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», п.3,п.4 розділу ІІ, п.2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, просить визнати недійсними електронні торги по лоту № 341938, проведені через електронний майданчик СЕТАМ 06 травня 2019 року, протокол № 404180; по лоту № 341907, проведені через електронний майданчик СЕТАМ 06 травня 2019 року, протокол № 404061.

Ухвалою від 25 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі, вказував, що прилюдні торги були проведені з дотриманням чинного законодавства та жодні права та інтереси позивача не були порушені, також у відзиві на позовну заяву вказував, що твердження позивача ОСОБА_4 щодо неналежності звіту про оцінку майна чи самого звіту спростовуються ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2019 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будь ОСОБА_6 щодо погодження та прийняття проведеної оцінки описаного та арештованого майнавідмовлено. З приводу того, що ОСОБА_4 не був повідомлений про проведення торгів, вказує, що 03 травня 2019 року ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про відкладення торгів, які відбудуться 06 травня 2019 року, а тому достовірно знав про точну дату проведення електронних торгів та мав можливість взяти на них участь.

Представник відповідача Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у судове засідання не з`явився,хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, В ході розгляду справи вказував, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що прилюдні торги були проведені з дотриманням чинного законодавства та жодні права та інтереси позивача не були порушені.

Представник відповідача державного підприємства «СЕТАМ» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. 22 серпня 2019 року, через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовні вимоги не визнають у повному обсязі, вважають, що при проведенні торгів не було допущено жодних порушень чинного законодавства. Крім того, зазначає, що організатор торгів вносить лише ту інформацію, яка зазначена в заявці органу державної виконавчої служби. Також, інформаційні повідомлення про проведення спірних торгів були опубліковані ДП «СЕТАМ» 05 квітня 2019 року, а торги за лотами № 341938 № 341907 були проведені ДП «СЕТАМ» 06 травня 2019 року, отже передбачений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки не менше 30 календарних днів був дотриманий ДП «СЕТАМ». До того ж, листами від 08.04.2019 року № 4042/17-18-19 та № 4043/17-18-19 ДП «СЕТАМ» повідомило позивача про реєстраційні номери лотів, відомості про предмети іпотеки, день та час проведення електронних торгів і початкову ціну продажу майна.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Проте, право власності не є абсолютним і може бути обмежене у випадках встановлених законом (стаття 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК).)

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК, частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколів проведення електронних торгів від 06 травня 2019 року, № 404180 та № 404061, 06 травня 2019 року організатором торгів - ДП "Сетам" проведено електронні торги по лоту № 341938, а саме, предмета іпотеки земельна ділянка площею, 02396 га, кадастровий номер :03:001:0958, за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець та по лоту № 341907, а саме, іпотека - будівлі та споруди, загальною площею 483,7 кв.м., земельна ділянка площею 0,28 га, кадастровий номер :03:001:0382, за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 06 травня 2019 року за наслідками проведених прилюдних торгів щодо продажу вищезазначеного нерухомого майна згідно протоколів № 404180 та № 404061 переможцем аукціону визначений ОСОБА_2 (а.с. 19-23).

Відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 24 травня 2019 року , на підставі протоколів про проведені електронних торгів від 06 травня 2019 року № 404180 та № 404061 переможцем торгів по лотам № 341907, № 341938 визнано ОСОБА_2 (а.с. 24-27).

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсними електронних торгів з реалізації майна, що є предметом іпотеки.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 листопада 2015 року № 6-1749цс15.

Також, слід звернути увагу, що підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року по справі № 759/2467/15-ц.

Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів.

Положеннями статей 48, 56 та 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

3 аналізу положень наведених нормативно-правових актів слідує, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Таким нормативно-правовим актом, який встановлює порядок та правила проведення прилюдних торгів є саме Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі Порядок).

Тобто для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна, зокрема: встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Із проведенням електронних торгів, складеними протоколами позивач не погоджується, вказуючи на наявність порушень встановленого порядку їх проведення, зокрема, було взято до уваги звіт про оцінку майна, який на його думку було складено з порушеннями, а саме, звіт не відображав реальної вартості нерухомого майна, занижував вартість нежитлового приміщення та неналежного його повідомлення про торги.

Даючи оцінку наведеним вище аргументам позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.п.1,2 розділу ІІ Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною). Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Згідно п.2 розділу VІІ Порядку реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку». Строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки складає не менше 30 календарних днів. Організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та на Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації Організатор письмово повідомляє виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Як вбачається з матеріалів справи, інформаційні повідомлення про проведення спірних торгів були опубліковані на Веб-сайті https://setam.net.ua/ 05 квітня 2019 року (а.с. 71,74).

Листами від 08.04.2019 року № 4042/17-18-19 та № 4043/17-18-19 ДП «СЕТАМ» повідомило позивача про реєстраційні номери лотів, відомості про предмети іпотеки, день та час проведення електронних торгів і початкову ціну продажу майна (а.с. 78,79).

Торги за лотами № 341938 № 341907, згідно протоколів проведення електронних торгів (а.с. 19-23) були проведені ДП «СЕТАМ» 06 травня 2019 року, отже передбачений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки не менше 30 календарних днів був дотриманий ДП «СЕТАМ» та вищевказаними листами, позивача було повідомлено про дату проведення електронних торгів.

Разом з тим, в матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_4 , зареєстроване Луцьким районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області 03 травня 2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 просив відкласти проведення прилюдних торгів, призначених на 06 травня 2019 року ( а.с.11-14).

Таким чином, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується дослідженими по справі доказами покликання позивача про те, що його, не було належним чином повідомлено про проведення торгів 06 травня 2019 року.

Крім того, згідно висновків, викладених у постанові від 13 квітня 2016 року (справа № 6-2988цс15) Верховного Суду України,сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яку повинні встановити суди, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому крім порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, повинне бути наявне порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Таких по суті висновків у своїй сукупності дійшов Верховний Суд України у постановах від 17 грудня 2014 року № 143цс14 та від 18 листопада 2015 року.

Посилання позивача на підставність його позовних вимог, оскільки реалізація майна з електронних торгів відбулась за ціною, значно нижчою від реальної вартості, суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_4 є боржником у виконавчому провадженні, й неодноразово Верховний Суд України у власних постановах, зокрема № 6-116цс12, №6-174цс12, №6-547цс16, 6-2677цс16 висловлював правові висновки, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом України «Про виконавче провадження» (ст. 57 Закону).

Відповідно до абз. 19.1 Постанови ВС по справі № 910/10136/17 від 02 травня 2018 року, підставою для визнання електронних торгів недійсними може бути лише порушення порядку їх проведення, а дії державного виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі щодо оцінки майна, мають самостійний порядок оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними.

Відповідно до абз. 45 Постанови ВС від 02 травня 2018 року, визначення вартості майна не входить до предмету доказування в справах про визнання електронних торгів недійсними, оскільки результати оцінки майна мають окремий, передбачений законом спосіб та порядок оскарження.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Саме таку позицію Верховний Суд виклав також у постановах від 6 березня 2018 року по справі № 309/3860/13-ц та від 25 квітня 2018 року по справі № 344/7799/15-ц.

Таким чином, вимоги про незгоду з оцінкою майна повинні розглядатись як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретна особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження, у зв`язку із чим покликання позивача на цю обставину, не може бути підставою для визнання недійсними прилюдних (електронних) торгів.

Крім того, як встановлено судом в ході розгляду справи, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будя Сергія Леонідовича щодо погодження та прийняття проведеної оцінки описаного та арештованого майнавідмовлено. Отже, позивач ОСОБА_4 скористався своїм правом щодо оскарження результатів оцінки майна, та судом, в ході розгляду скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця, було встановлено, що оцінка арештованого рухомого майна була проведена належним суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання з дотриманням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами, а саме: Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440.

Окремо слід звернути увагу на наступне.

Постанова пленуму Верховного суду України N 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільних справах" пунктом 11 роз`яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду порушення має бути реальним стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Таким чином, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Верховний Суд України у своїй постанові від 13.04.2016 у справі N 6-2988цс15 приходить до правового висновку, що "головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними".

Отже, при проведенні відповідачем вищезазначених прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки земельна ділянка площею, 02396 га, кадастровий номер :03:001:0958, за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець та предмета іпотеки - будівлі та споруди, загальною площею 483,7 кв.м., земельна ділянка площею 0,28 га, кадастровий номер :03:001:0382, за адресою: АДРЕСА_1 , суд не вбачає порушень вимог ст.ст. 215 Цивільного кодексу України, Порядку реалізації арештованого майна, Закону України «Про виконавче провадження» та інших норм при проведенні прилюдних торгів, а також відсутність порушень прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що електронні торги відбулися з дотриманням чинного законодавства, а тому відсутні підстави визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки не було порушено порядку реалізації арештованого майна та не встановлено порушень прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів, внаслідок чого в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача.

Таким чином, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 7,10,77, 78,79, 80,81, 8289,258,259,263-265, 279, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 2, 15 203, 215, 216, 236,512,514, 1077, 1084 ЦК України, ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статтею 24 Закону України «Про іпотеку», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Луцький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ( місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Винниченка,27а; );

Відповідач: державне підприємство «Сетам» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6; );

Відповідач: ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складення повного тексту рішення 27 грудня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк