Справа №487/3713/16-ц
Провадження №4-с/487/85/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю., представника ОСОБА_1 , представника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Романчука С.М., боржника ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанови державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанови державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, в якій просив визнати неправомірними та скасувати постанови Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, а саме: постанову від 04.02.2019 року про закінчення виконавчого провадження №54737717; постанову від 04.02.2019 року про закінчення виконавчого провадження №54737886; постанову від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58523739; постанову від 04.03.2019 року про стягнення виконавчого збору в сумі 8346,00 грн. (ВП №58523739); постанову від 19.03.2019 року про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 1700,00 грн. (ВП №58523739). При цьому просив поновити строк на оскарження зазначених дій.

В судовому засіданні представник Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Романчук С.М. заявив клопотання про залишення скарги ОСОБА_4 без розгляду та повернення її заявнику, мотивуючи тим, що заявник пропустив строки оскарження зазначених вище постанов.

Представник заявника та боржник в судовому засіданні проти задоволення заявленого клопотання заперечували.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлено:

Постановами державного виконавця від 21.09.2019 р. були відкриті виконавчі провадження №54737717, №54737886 про стягнення з ОСОБА_5 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової та моральної шкоди, а також судових витрат на загальну суму 5943,9 грн. (відповідно).

Постановами старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 04.02.2019 р. зазначені вище виконавчі провадження були закриті у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення.

Після чого за заявою ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №58523739 про зобов`язання ОСОБА_3 після отримання грошового відшкодування збитків, передати у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_2 існуючу частину від загальних воріт на загальну земельну ділянку по АДРЕСА_1 , залишковою вартістю 4055,50 грн.

Постановою старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 04.03.2019 р. по ВП №58523739 з ОСОБА_3 було стягнуто виконавчий збір в сумі 8346,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 19.03.2019 р. по цьому з виконавчому провадженню за невиконання рішення суду в частині передачі воріт на ОСОБА_3 було накладено штраф в розмірі 1700,00 грн.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» надає гарантії прав фізичним і юридичним особам у виконавчому провадженні. Так, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В обов`язки державного виконавця входить роз`яснення особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхніх права згідно з вимогами Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» правом оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження наділені сторони та інші учасники виконавчого провадження.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів клопотання, копії оскаржуваних постанов про закінчення виконавчих проваджень отримав ОСОБА_6 01.04.2019 року, про що свідчить його підпис.

В той же час зі скаргою на дії державного виконавця звернувся Самойленко П.В., у якого станом на 01.04.2019 року були відсутні правові підстави для представлення інтересів ОСОБА_7 , про що свідчить довіреність, долучена представником ДВС до свого клопотання.

Отже, відсутні підстави стверджувати, що саме ОСОБА_3 01.04.2019 року отримав постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Доказів, які б підтверджували отримання скаржником постанов про закінчення виконавчого у строк бульший ніж 10 днів до звернення до суду, представником ДВС надано не було.

Таким чином, дослідивши обґрунтування скарги та клопотання про поновлення строку, суд прийшов до висновку, що строк для подання скарги заявником не пропущений.

В зв`язку з чм, клопотання представника Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Романчука С.М. про залишення скарги без розгляду слід залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ст. ст. 449 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Романчука С.М. про залишення скарги без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Боброва