справа №619/2874/16-ц
провадження №2/619/25/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю: секретарів судового засідання Суржкової В.В.,

Ломанової І.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що восени 2011 року у неї виникла необхідність у придбанні житла для її сім`ї - чоловіка ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як вони проживали у родичів чоловіка за відсутності умов для проживання.

Так як коштів для купівлі відразу придатного для проживання житла у позивача не було, то вони почали шукати варіанти більш доступніші. Їм стало відомо, що ОСОБА_5 проживає один за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті своєї тітки ОСОБА_9 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якій належала 1/2 частина вказаного будинку, та смерті матері ОСОБА_10 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якій належало 3/8 частини вказаного будинку. ОСОБА_5 на той час належала 1/8 частина будинку.

Представник ОСОБА_5 за довіреністю від 14.12.2011 відповідач ОСОБА_6 , якій була надана довіреність від ОСОБА_5 на управління і розпорядження всім його майном, з чого воно б не складалося і де б воно не знаходилося, та в зв`язку з цим укладати всі дозволені законом угоди, зокрема, купувати, продавати, передавати в оренду на свій розсуд, провадити розрахунки по укладених угодах, а також оформляти спадкові справи на ім`я ОСОБА_5 після смерті тітки ОСОБА_11 та матері ОСОБА_10 , запропонувала позивачу придбати 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , після того, як буде остаточно оформлена на ім`я ОСОБА_5 спадщина та він стане власником всього будинку.

Коли позивач та її чоловік оглянули вказану половину будинку АДРЕСА_1 , то з`ясували, що вказаний будинок був у непридатному для проживання стані (вікна та двері не утримували тепло, в частині будинку, де проживала ОСОБА_11 , взагалі було відсутнє опалення та електропроводка, відсутні труби та батареї парового опалення, відсутній газовий котел та вентиляційне обладнання, дерев`яна підлога була в непридатному для проживання стані, стіни та стеля мали значні пошкодження покриття, була значна кількість сміття). ОСОБА_6 повідомила позивачу також, що у ОСОБА_5 відсутні кошти для оформлення спадщини, а тому, щоб придбати вказане житло, то потрібно спочатку передати кошти для цього.

ОСОБА_6 , яка була уповноважена ОСОБА_5 на розпорядження його майном, у тому числі і спадковим, запропонувала за 60000 (шістдесят тисяч) гривень купити вказану 1/2 частину будинку, передавши їй кошти ще до оформлення спадщини на ім`я ОСОБА_5 , так як без коштів неможливо здійснити вказане оформлення, а потім оформити нотаріально договір купівлі-продажу на ім`я позивача.

Крім того, позивачу було запропоновано відразу ж проживати у цій половині будинку, зробивши попередній ремонт за власний рахунок, так як у ОСОБА_5 не було коштів для того, щоб зробити капітальний ремонт та оплачувати комунальні платежі.

Так як у позивача та її родини не було ніякого житла, і не було можливості придбати за таку суму інше житло, то позивач погодилася на такі умови.

16.01.2012 позивач та ОСОБА_6 уклали просту письмову угоду (договір на підставі якої позивач передала ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 60000 (шістдесят тисяч) гривень за майбутнє оформлення купівлі-продажу половини будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_6 зобов`язалася підготувати всі документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу в найближчий час.

ОСОБА_6 , яка була уповноважена ОСОБА_5 за довіреністю від 14.12.2011 на повне управління належним йому майном, дозволила з його відома позивачу з чоловіком провести капітальний ремонт у будинку АДРЕСА_1 та потім проживати там, то позивач, її чоловік та дочка на законних підставах почали проживати у вказаному будинку, провівши на початку 2012 року капітальний ремонт у половині цього будинку за власний рахунок. Позивач та її родина мали всі підстави вважати, що сторони угоди виконають свої зобов`язання та в кінцевому рахунку на ім`я позивача буде оформлено право власності на вказане житло. Позивач добросовісно виконала всі свої зобов`язання - передала гроші, зробила капітальний ремонт, та чекала поки ОСОБА_6 проведе оформлення спадщини ОСОБА_5 , а потім буде й оформлено нотаріальний договір купівлі-продажу на ім`я позивача.

Позивач за власний рахунок зимою-весною 2011-2012 років встановила в половині будинку газове опалення (придбала газовий котел, встановила труби та батареї опалення), електричну проводку, встановила герметичні пластикові вікна, нові двері, замінила підлогу, здійснила внутрішні оздоблювані роботи.

Однак, всупереч домовленостям, практично за кошти позивача оформивши спадщину та отримавши капітальний ремонт 1/2 частини вказаного вище спірного будинку, відповідачі за первісним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вирішили не виконувати взяті на себе зобов`язання.

23.10.2013, коли були готові правовстановлюючі документи, на які позивач давала гроші, ОСОБА_5 розірвав довіреність, видану ОСОБА_6 , подавши відповідну письмову нотаріальну заяву та почав говорити позивачу та її сім`ї про виселення з будинку, який позивач зі своїм чоловіком повністю відремонтували за свої кошти.

ОСОБА_6 посилалася на те, що їй невідомі причини такої поведінки ОСОБА_5 , а отримані від позивача кошти вона витратила на оформлення спадщини на ім`я ОСОБА_5 , тому немає що повертати.

Таким чином, виступивши фактично інвестором для ОСОБА_5 , за кошти позивача останній отримав можливість оформити право власності на спадщину на 100% будинку АДРЕСА_1 , а також отримав капітальний ремонт 1/2 частини вказаного будинку, внаслідок чого зросла його вартість, позивач втратила значні для неї кошти та ризикує бути виставленою на вулицю разом із малолітньою дочкою. На сьогодні, коли ОСОБА_5 вже оформив на своє ім`я спадщину і став власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , він має змогу значно дорожче продати вказаний будинок чи його половину, а новий власник просто виселить позивача із сім`єю. Добровільно вирішити питання та компенсувати позивачу її витрати відповідачі за первісним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовляються.

Станом на 2013 рік позивач витратила близько 127000 (сто двадцять сім тисяч) гривень на роботи та на оформлення правовстановлюючих документів на ім`я ОСОБА_5 . Однак, так як курс долара США, до якого значною мірою було прив`язано всі ціни, в 2012-2013 роках був у три рази меншим, ніж зараз, то потрібно шляхом будівельно-технічної та товарознавчої експертиз встановити дійсне на момент розгляду справи збільшення товарної вартості вказаного будинку внаслідок капіталовкладень позивача.

17 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із уточненою позовною заявою до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна та послуг.

Позивач посилається на те, що будинок АДРЕСА_1 в 1/2 частині відчужений ОСОБА_5 , згідно договору купівлі-продажу житлового будинку на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Смоляною Валерією Валеріївною за реєстровим №238.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає необхідним залучити в якості відповідача ОСОБА_3 , оскільки він є новим власником 1/2 частини вказаного будинку, в якій позивачем були проведені ремонтні роботи, направлені на поліпшення стану будинку. ОСОБА_6 також не може бути відповідачем, так як діяла в інтересах ОСОБА_5 отримувала кошти для передачі ОСОБА_5 , документи на право власності виготовила в інтересах ОСОБА_5 , а потім ОСОБА_5 , отримавши безпідставне поліпшення свого майна та оформивши за кошти позивача документи, здійснив відчуження майна ОСОБА_3 отримавши від нього кошти. Таким чином, ОСОБА_3 набув у власність будинок із поліпшеннями, озлобленими за рахунок позивача. Поліпшення, проведені в зазначеному будинку, полягають у ремонтних роботах, відокремити які неможливо без завдання шкоди майну.

Шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі було визначено, що ринкова вартість поліпшень, що були проведені позивачем в житловому будинку АДРЕСА_1 , станом на травень 2018 року складає 125 063 грн.

Відповідачем ОСОБА_3 подано до суду письмовий відзив на уточнену позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову, вважає, що позивачем подано до суду необґрунтований та безпідставний позов, а дії позивача мають ознаки зловживання процесуальними правами, зокрема правом на подання позову - подання завідомо безпідставного позову, безпідставного залучення відповідача. Зазначене твердження відповідач обґрунтовує та підтверджує наступним: відповідно до тексту уточненої позовної заяви позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою позовною заявою про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг, в якій просить суд залучити його як відповідача у справі, стягнути з нього вартість безпідставно набутого майна та послуг в сумі 185063 грн., а також витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме 14880 грн. - вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи, 5200 грн. - витрати на правничу допомогу, 1850,63 грн. - судового збору. Правовою підставою для звернення до суду відповідно до тексту позовної заяви є положення ст. 1212 та ст. 1213 ЦК країни, що регулюють відносини з приводу повернення в натурі (відшкодування вартості) безпідставно набутого майна. ОСОБА_1 стверджує, що саме ОСОБА_5 отримав безпідставне поліпшення свого майна і оформивши за кошти позивача документи, здійснив відчуження майна ОСОБА_3 , отримавши від цього кошти. Позивач вважає, що належним відповідачем у спорі про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг, а саме вартості поліпшень, що були проведені в 1/2 частині будинку по АДРЕСА_1 , є не ОСОБА_5 , а він - ОСОБА_3 , оскільки придбав зазначену частину будинку із поліпшеннями на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.02.2018 та є її новим власником. Проте ОСОБА_3 з позицією позивача не може погодитись. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання. Характерного особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає лише за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Тобто кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Зазначені правові висновки викладені в неодноразових рішеннях Верховного Суду, Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема в ухвалі Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 310/6534/15-ц, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 у справі № 6-18397ск15. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.02.2018, укладеного між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець), продавець передав у власність покупця 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж зазначеного майна вчинено за 111 573 грн., які були отримані продавцем до підписання цього договору (п. 4). Відповідно до Звіту оцінювача про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 06.02.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_12 , ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що є предметом цього договору, становить 223 147 грн., а вартість 1/2 частини відповідно -111 573 грн. (п. 5 договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.02.2018). Зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку був посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В., р. № 238. Таким чином відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Набуття ним право власності на майно, у тому числі й можливо зроблених позивачем поліпшень житлового будинку, відбулось на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який на даний час є чинним. Про те, що у ньому були кимось, не продавцем ОСОБА_5 , зроблені якісь поліпшення йому відомо не було і про це йому ніхто не казав, а отже про ці обставини він не знав і не міг знати. Більш того ніхто до 06.12.2018 йому будь-яких вимог щодо повернення не пред`являв, зокрема і ОСОБА_1 . Після придбання ним у власність зазначеного майна будь-якого його поліпшення за рахунок позивача ОСОБА_1 не відбувалось. Ці обставини позивачем не заперечується, а отже відсутні як правові так і фактичні підстави для пред`явлення до нього позову про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг, про що позивач, яка користується правовою допомогою не могла не знати. Посилання позивача на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1647/122222 від 23.05.2018, який міститься в матеріалах цивільної справи, то відповідач вважає, що такий висновок не є допустимим та достовірним доказом виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За положеннями ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 06.02.2017 у даній цивільній справі було призначено судово-будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, яким судом надано можливість повного огляду будинку АДРЕСА_1 , а також яким надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи. Листом від 04.04.2017 судом з КПТІ "Інвенрос" витребувані матеріали інвентарної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 , які направлені 26.04.2017 до ХНДІСЕ ім. Бокаріуса. 06.06.2017 до Дергачівського районного суду Харківської області з ХНДІСЕ ім. Бокаріуса надійшло повторне клопотання про надання додаткових матеріалів. Відомості про направлення судом будь-яких інших документів до ХНДІСЕ ім. Бокаріуса в матеріалах цивільної справи відсутні. В той же час відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1647/122222 від 23.05.2018 судом листом від 04.04.2018 експертам надані наступні документи: - фототаблиця з видами житлового будинку, - копія Інформаційної довідки від 03.09.2013, - копія акту з переліком проведених ремонтних робіт від 13.01.2016, - звіт про оцінку нерухомого майна від 28.08.2013 ПП "Перспектива-Земля" м. Харків. Отже, проведення дослідження у зазначеній експертизі проводилось з урахуванням та на підставі документів, які були долучені до матеріалів цивільної справи та надані експертній установі (експерту) з порушенням порядку, встановленого цивільним процесуальним законом, що в свою чергу впливає й на достовірність такого доказу. Крім того, в дослідницькій частині висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1647/122222 від 23.05.2018 зазначається, що відсутність проектної та виконавчої документації на ремонт, у тому числі щодо улаштування інженерних комунікацій опалення, електропостачання, газопостачання) частини житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, виключає можливість визначення вартості проведених поліпшень у частині житлового будинку шляхом складання кошторису та встановлення повного складу робіт, що були виконані. В той же час, експертом визначена вартість поліпшень з урахуванням вартості улаштування системи електропостачання, системи опалення та іншого, тобто зроблений висновок, який суперечить попередньому висновку експерта. Цей та інші висновки експерта, які суперечать і іншим відомостям, що наявні в інших документах, дають підстави для обгрунтованого сумніву у достовірності зробленого експертом висновку про ринкову вартість поліпшень, що були проведені ОСОБА_1 в житловому будинку по АДРЕСА_1 станом на травень 2018 року у розмірі 125063 грн. На користь недостовірності зробленого експертом висновку про вартість поліпшень свідчить і стан, в якому знаходиться ця частина будинку, що підтверджується складеною ним фототаблицею, яку додає до відзиву на позовну заяву. Фактично з часу придбання відповідачем зазначеного нерухомого майна, ремонтні роботи в ньому не проводились і майно знаходиться в тому ж стані.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на те, що у своєму відзиві відповідач плутає поняття віндикаційного позову (вимога про повернення свого майна з чужого володіння) та кондикційного позову (вимога про витребування майна визначеного родовими ознаками (грошових коштів) від особи, з якою у власника майна до цього не було жодних договірних правовідносин та майно потрапило до цієї особи випадково). Кондикційний позов не відноситься і до деліктних правовідносин, адже це спосіб повернення майна, яке потрапило до іншої особи випадково, без будь-якої вини. У позові мова йде про те, що відповідач ОСОБА_3 став випадковим володільцем поліпшень (витрачених грошових коштів), які зробила позивач ОСОБА_1 в 1/2 частині будинку, який зараз поки що перебуває у власності відповідача ОСОБА_3 . Відповідно до висновку експерта, поліпшення, що проведені ОСОБА_1 у частині будинку знизили фізичний знос будинку 60% до 38% (з оцінкою технічного стану - «задовільний») за рахунок покращення техніко-економічних показників (конструкцій, технічних пристроїв), та відповідно збільшили ринкову вартість житлового будинку в цілому. Таким чином, вказані поліпшення є річчю з родовими ознаками (грошові кошти), які абсолютно вирахувані експертом. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так із подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Отже, доводи відповідача про те, що він є добросовісним набувачем майна, у розумінні ст. 1212 ЦК України та захисту прав особи за кондикційним позовом не мають юридичного значення. Хоча є всі підстави вважати, що вказаний договір купівлі-продажу від 06.02.2018 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 с незаконним, адже попередній власник здійснив продаж не дивлячись на те, що йому було відомо про діючу ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області №619/2874/16-ц від 02.09.2016 про заборону відчуження вказаного будинку (у справі є документ про вручення вказаної ухвали), а в п.9 вказаного договору купівлі-продажу продавець вказав на те, що будинок в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, що не відповідає дійсності. Залучення до участі у справі нового відповідача замість попереднього відповідає ч.3 ст.51 ЦПК України, адже належний відповідач з`явився після 06.02.2018 і позивач раніше не міг знати про його існування, і є неважливим з правової точки зору, чи знав відповідач про безпідставно отримане ним майно (поліпшення).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 заперечували проти позову і просили відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення свідків, експерта Пугачової І.Л., дослідивши матеріали справи, як докази в справі, приходить до наступного.

Судом було достовірно встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав в 1/2 частині ОСОБА_13 , в 1/8 частині ОСОБА_5 та в 3/8 частинах ОСОБА_10 . (том справи 1 а.с. 8).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22 жовтня 2015 року, засвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_5 став власником 1/2 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями.

Восени 2011 року у позивача ОСОБА_1 виникла необхідність у придбанні житла для своєї сім`ї, яка складається з її чоловіка ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_5 проживає один за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті тітки ОСОБА_13 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якій належала 1/2 частина вказаного будинку, та смерті матері ОСОБА_10 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якій належало 3/8 частини вказаного будинку, ОСОБА_5 на той час належала 1/8 частина будинку. Представник ОСОБА_5 за довіреністю від 14.12.2011 ОСОБА_6 , якій була видана довіреність від ОСОБА_5 на управління і розпорядження всім його майном, з чого воно б не складалося і де б воно не знаходилося, а також оформляти спадкові справи на ім`я ОСОБА_5 після смерті тітки ОСОБА_13 та матері ОСОБА_10 , запропонувала ОСОБА_1 придбати 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , після того, як буде остаточно оформлена на ім`я ОСОБА_5 спадщина та він стане власником всього будинку.

Позивач та її чоловік оглянули вказану половину будинку АДРЕСА_1 , та з`ясували, що вказаний будинок був у непридатному для проживання стані (вікна та двері не утримували тепло, в частині будинку, де проживала ОСОБА_13 , взагалі було відсутнє опалення та електропроводка, відсутні труби та батареї парового опалення, відсутній газовий котел та вентиляційне обладнання, дерев`яна підлога була в непридатному для проживання стані, стіни та стеля мали значні пошкодження покриття, була значна кількість сміття.

ОСОБА_6 , яка була уповноважена ОСОБА_5 на розпорядження його майном, у тому числі і спадковим, запропонувала за 60000 гривень купити вказану 1/2 частину будинку, передавши їй кошти ще до оформлення спадщини на ім`я ОСОБА_5 , так як без коштів неможливо здійснити вказане оформлення, а потім оформити нотаріально договір купівлі-продажу на ім`я позивача. 16.01.2012 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від імені ОСОБА_5 уклали просту письмову угоду (договір на підставі якої позивач передала ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 60000 гривень за майбутнє оформлення договору купівлі-продажу половини будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_6 зобов`язалася підготувати всі документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу в найближчий час.

ОСОБА_6 з відому ОСОБА_5 дозволили позивачу провести капітальний ремонт у половині будинку АДРЕСА_1 та потім проживати в цій половині будинку. Позивач виконала всі свої зобов`язання - передала гроші, зробила капітальний ремонт, та чекала, поки ОСОБА_6 проведе оформлення спадщини ОСОБА_5 , а потім буде й оформлено нотаріально договір купівлі-продажу на ім`я позивача.

23.10.2013 згідно заяви ОСОБА_5 було скасовано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. 14 грудня 2011 року за реєстром №4616 на ім`я ОСОБА_6 , та припинено її представництво.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 02.09.2016 в забезпечення позову ОСОБА_1 було заборонено відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За договором купівлі продажу житлового будинку від 06 лютого 2018 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 придбав 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . (том справи 1 а.с. 201).

Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1)письмовими, речовими і електронними доказами;

2)висновками експертів;

3)показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 пояснив суду, що знає добре сім`ю ОСОБА_15 . Свідок на прохання дядька ОСОБА_5 приходив до будинку АДРЕСА_1 . Будинок був занедбаний, дуже було брудно та стояв неприємний запах нечистот. ОСОБА_16 все життя зловживав спиртними напоями. Яким чином сім`я ОСОБА_17 поселилася в будинок до ОСОБА_15 свідку невідомо, але приблизно в 2012 році він був запрошений в цей будинок. Стан половини будинку, де проживали Лантінови змінився, свідок побачив зроблений ремонт. ОСОБА_16 має доньку, але вона мешкає на півночі РФ, до батька не приїздила. ОСОБА_18 свідок знає також, як сусідку ОСОБА_5 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_19 пояснила суду, що ОСОБА_5 знає з 1983 року. Останній зловживає спиртними напоями. Продуктами харчування Плюхіну Віктор допомагала ОСОБА_20 вселилася в частину будинку ОСОБА_5 , так як бажала її придбати. Лантінови переїхали мешкати до ОСОБА_15 , зробили в другій половині будинку ремонт. Будинок Плюхіна був гірше хліву. В будинку полів, дверей, вікон, опалення не було. ОСОБА_16 та ОСОБА_21 домовилися, що зроблять документи на будинок. Свідок була присутня при усній домовленості із ОСОБА_22 робила документи на будинок на ОСОБА_15 . Яка була передана сума грошей ОСОБА_23 свідку не відомо, чи передавалися гроші ОСОБА_15 їй також не відомо. Лантінови також купували ОСОБА_15 продукти харчування. ОСОБА_24 зараз носить ОСОБА_15 хліб та горілку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_25 пояснила суду, що Лантінову знає років 5-6, проживає по сусідству. Половина будинку, в якому мешкала Лантінова, була у непридатному стані для проживання, були зрізані батареї, котел не працював, полів не було. В іншій половині будинку мешкав ОСОБА_15 , який зловживає спиртними напоями. Лантінова говорила, що мешкає в другій половині будинку ОСОБА_15 , де зробила ремонт. Вона чула, що ОСОБА_17 придбала половину будинку у ОСОБА_15 . Вона була в половині будинку, де мешкала ОСОБА_21 , декілька місяців тому. Після ремонту все в ідеальному стані, гарний зроблений ремонт. Плюхіна забезпечували продуктами харчування Лантінова і Музалєвська. Плюхін просив купити спиртне, але всі відмовляли йому, так як дочка ОСОБА_5 , яка мешкає в Росії, заборонила купувати йому спиртні напої.

Допитана в якості свідка ОСОБА_26 пояснила суду, що працює в КПБТІ «Інвенрос», її колега по БТІ в 2013 році здійснювала обстеження будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Вона виїжджала на об`єкт, складала технічний паспорт. ОСОБА_5 звернувся із заявою, ОСОБА_27 була його представником за довіреністю. Технічний паспорт складався 14.03.2013, проводилася інвентаризація. Вихід на місце був 07.03.2013, виходила технік ОСОБА_28 Лещенко, яка досліджувала будинок. Свідок перевіряла документи. Акт поточних змін було складено, всі будови без змін, крім індексації, вартість була 14.03.2013 309909 грн. з відсотком зносу 127 094 грн. Зміни всі фіксуються виходячи з дослідження старого техпаспорта, починаючи від огорожі, водопроводу, каналізації, даху, утеплення будинку, вікон, підсобних будівель. Стосовно газового котла вона не бачить змін в документах, тобто заміна котла і опалення в 2013 році в документах не відображено. В 2009 році процент зносу будинку 60%. Свідок, як технік БТІ, наділена повноваженнями оцінки майна. Ринкова вартість не стосується їхньої оцінки, а виключно вартість будівельних матеріалів. Технічний паспорт на будинок складався в 2015 році.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що його сусідка ОСОБА_23 запропонувала пустити на квартиру ОСОБА_1 з чоловіком. Лантінова із сім`єю вселилася в будинок в грудні місяці 2011 року. Він обговорив з Лантіновою умови її проживання в будинку, ніяких документів він не підписував, мови про ремонт в будинку не було. Він не звертав уваги на ремонт будинку. Ні ОСОБА_23 , ні ОСОБА_17 про ремонт будинку не говорили і до нього за таким дозволом не зверталися. Він був власником будинку. Коли він продав ОСОБА_3 будинок не пам`ятає, отримав 111 000 грн. готівкою. Про те, що була заборона на продаж будинку він не знав. Коли оформив спадщину не пам`ятає, на Музалєвську нічого не оформляв. Будинок на нього оформляла ОСОБА_23 і ОСОБА_27 . В будинку все було у нормальному стані, там мешкала тітка. Він мешкає в цьому будинку, тільки в другій половині. ОСОБА_3 обіцяв допомагати з харчуванням і на цих умовах було оформлено договір купівлі-продажу. Музалєвська йому гроші не передавала. Довіреність на Кожевнікову він оформляв, але не пам`ятає чи оформляв на Музалєвську. Він мешкає в будинку без газу, світла, так як вони йому непотрібні. З грудня 2011 року в його половині будинку мешкала Лантінова з сім`єю, а з січня 2012 року вона перейшла мешкати в другу половину будинку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_5 її сусід. Дочка ОСОБА_29 мешкати до Росії, його мати та тітка померли. ОСОБА_15 вів поганий спосіб життя, зловживав спиртними напоями, запрошував до себе друзів. Дочка ОСОБА_15 попросила її допомогти зробити батькові документи на будинок, це було весною 2011 року. В кінці 2011 року Лантінова шукала житло і вона сказала, що є половина будинку ОСОБА_5 . Ця половина будинку була схожа на сарай, ремонт не робився, батареї були зрізані. Вони домовилися з Лантіновою про те, що вона вселиться, зробить ремонт. Приїжджала дочка ОСОБА_15 та онука і вони дали згоду на те, що ОСОБА_17 буде робити ремонт в будинку. Ремонт Лантінова почала робити в 2012 році. Дочка ОСОБА_15 приїжджала весною 2011 року і дала згоду на продаж половини будинку. Лантінова дала свідку 60 000 грн. за будинок для ОСОБА_15 . Вона витратила 17 000 грн. на оформлення документів на будинок, а решту грошів віддала ОСОБА_5 В жовтні 2014 року були виготовлені документи на будинок. Плюхін скасував довіреність оформлену на неї, і йому начебто оформляла документи ОСОБА_27 . Вона з ОСОБА_17 ходили до ОСОБА_15 після оформлення спадщини. ОСОБА_15 розірвав довіреність і з ОСОБА_27 , після чого до нього почала ходити мати ОСОБА_30 , це було вже в 2017 році. Силка Дмитро придбав половину будинка весною 2018 року. Лантінову виселили з будинку. ОСОБА_24 повідомила, що вона дружина ОСОБА_15 і, що її син придбав частину будинку у ОСОБА_15 . Між ОСОБА_17 та ОСОБА_15 була домовленість про ремонт, що вона робить за свої кошти підлогу, вікна, двері, проводить газ. Лантінова зробила повністю ремонт в будинку: обдирали стіни, штукатурила їх, замінили 4 вікна на пластикові, замінили двері 3 штуки, поклеїла шпалери, заливала поли, опалювальний котел замінила. ОСОБА_3 купив частину будинку після ремонту, який здійснила ОСОБА_17 , а ОСОБА_24 отримала ще й заповіт на частину будинку ОСОБА_31 говорив свідку ОСОБА_6 , що не отримував гроші від ОСОБА_30 .

За висновком судової будівельно-технічної експертизи №1647/12222 від 23.05.2018 (том справи 1 а.с. 110-149) ринкова вартість поліпшень, що були проведені ОСОБА_1 в житловому будинку по АДРЕСА_1 станом на травень 2018 року, складає 125063 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 просила визнати неналежним та недопустимим доказом у справі висновок судової будівельно-технічної експертизи №1647/12222 від 23.05.2018 з причини неврахування під час її проведення положень «Збірника укрупнених показників вартості відтворення функціональних об`єктів аналогів для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд», на який є посилання у переліку використаної експертом нормативно-технічної документації (п.8.2).

Допитана в судовому засіданні експерт Пугачова І.Л. пояснила суду, що в повному обсязі підтримує висновок проведеної нею експертизи. Проектна документація не була надана їй на дослідження. Огляд будинку експертом проводився. Повний склад виконаних робіт визначити не було можливості. Встановлення року виконання робіт не передбачено методикою. Експерт при проведенні експертизи користувалася правилами та методикою проведення експертних досліджень.

Таким чином, вислухавши пояснення експерта ОСОБА_32 .Л. суд не вбачає підстав для визнання висновку вищевказаної експертизи неналежним або недопустимим доказом.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з цим i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Дані положення цивільного кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна в тому числі станом на час розгляду спору.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 3) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 4)набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Положення глави 83 ЦК України (ст. 1212 ЦК України) застосовуються також до вимог про: повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, суд вважає необхідним, з метою ефективного захисту прав особи, яка звернулася до суду із даним позовом, застосувати до даних правовідносин саме зазначені норми права.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для

надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із;

1.складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2.часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3.обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт,

4.ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом

вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 суми в 60000 грн., позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав їх безпідставності до вказаного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 83, 177, 1212 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , вартість безпідставно набутого майна та послуг в сумі 125063 грн. (сто двадцять п`ять тисяч шістдесят три гривні).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , витрати, пов`язані з розглядом справи: 14880 грн. вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи, 5200 грн. витрати на правничу допомогу, 1250 грн. 64 коп. витрати зі сплати судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення 30 грудня 2019 року.

Суддя Л. О. Якименко