Справа № 462/3853/19 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3069/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого : Ванівського О.М.,

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.,

секретаря: Матяш С.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мицика Олега Володимировича на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів на утримання сина, який стягується на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2016 року та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1 500 грн. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2016 року вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Проте, розмір аліментів за рішенням суду не є достатнім для утримання сина. З врахуванням того, що відповідач працездатний, має можливість заробляти кошти, може надавати значно більшу допомогу своїй дитині, та що діти проживають постійно з нею, потребують належного харчування, забезпечення одягом, взуттям, предметами гігієни, канцелярським приладдям, ліками, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ІН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ІН НОМЕР_2 ) 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) в дохід держави 768,40 грн. судового збору.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвоката Мицик Олег Володимирович.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням доказів та усіх обставин справи. Покликається на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо часткового задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів не було враховано та не було надано оцінку доводам позивача викладених у відповіді на відзив на позовну заяву. Також стверджує, що рішення суду першої інстанції щодо збільшення розміру аліментів в розмірі 1000 грн., очевидно не відповідає принципам об`єктивності та справедливості, крім цього, такий висновок суперечить нормам матеріального права та позиціям Верховного суду України. Також вказує на те, що законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися всуд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Ці випадки не конкретизуються, однак можна дійти висновку про те, що з часу присудження аліментів на дитину економічна ситуація у країні змінилась кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення і звичайно розмір аліментів в сумі 600 грн. на дитину не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини. Відповідачем у судовому засіданні не було надано доказів, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Враховуючи наведене, апелянт просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, а тому врахувавши розмір стягуваних раніше за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, дійшов висновку про необхідність збільшення їх розміру з 600 грн. до 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Судом та матеріалами справи встановлено, що у сторін є двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.02.2017 року розірвано в судовому порядку.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2016 року вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття /а.с.8/.

Також судом встановлено, що діти сторін проживають з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві в суді першої інстанції позивачка зазначила вимоги про зміну (збільшення) розміру аліментів, які мають стягуватись із відповідача на утримання малолітнього сина. На обґрунтування позову додала копії свідоцтва про народження дитини, копію довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки.

Покликання ОСОБА_1 на те, що присудженої судом суми аліментів на утримання ОСОБА_3 недостатньо для належного рівня життя дитини, для її фізичного, інтелектуального, морального розвитку, а також те, що вона утримує двох дітей 18-ти та 8-ми років, а відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, має можливість заробляти гроші не можуть бути визнані підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів.

Встановлені районним судом обставини і докази по справі свідчать про відсутність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних із відповідача аліментів. Будь-яких висновків які б давали законну підставу для задоволення заявлених позивачкою вимог оскаржуване рішення не містить.

При зверненні до суду із позовом про зміну розміру аліментів, позивач ОСОБА_5 зобов`язана була довести належними, допустимими та достатніми доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача чи платника аліментів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку позивач не довела, що її матеріальний стан погіршився і став нижчим, порівняно із матеріальним станом відповідача, а також не довела погіршення її здоров`я як одержувача аліментів або поліпшення матеріального стану та стану здоров`я відповідача як платника аліментів, які дають підстави для збільшення розміру аліментів.

Разом із тим колегія суддів вважає, що у разі доведеності підстав для збільшення розміру аліментів передбачених ст.. 192 СК України ОСОБА_1 не позбавлена права повторно звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також докази на їх підтвердження, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність у спірному випадку наявності підстав для збільшення розміру аліментів згідно положень ст.192 СК України.

За вказаних обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі ст.376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позову.

Таким чином, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2.ч.1 ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мицика Олега Володимировича - задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.12.2019 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Курій Н.М.