Справа № 235/7205/18
Справа № 235/7205/18
Провадження № 2/226/226/2019
У Х В А Л А

21 січня 2019 р. м. Мирноград

Суддя Димитровського міського суду Донецької області Петунін І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», Апеляційного суду Донецької області про визнання дій та рішень незаконними, забезпечення виконання рішень Європейського Суду з прав людини та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», Апеляційного суду Донецької області про визнання дій та рішень незаконними, забезпечення виконання рішень Європейського Суду з прав людини та відшкодування моральної шкоди у сумі 1 гривні у спосіб положень п.п. 1, 9, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України оскільки він 05.01.2018 звернувся з позовом до ТОВ «Донбаська архітектурно-будівельна компанія» з метою доотримання заробітної плати. Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Назаренко Г.В при розгляді даного позову порушила всі процесуальні та міжнародні правові норми МОТ. На рішення судді він подав апеляційну скаргу, яка потрапила на розгляд судді Апеляційного суду Донецької області Краснощоковій Н.С. Красноармійський міськрайонний суд Донецької області відмовився розглядати його позов, а Апеляційний суд Донецької області відмовив в праві оскарження дій та рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04.01.2019, підсудність цієї справи відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України, визначена за Димитровським міським судом Донецької області.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви не доданий документ на сплату судового збору або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону .

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так як позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач визначив у грошовому вимірі, то це є майновою вимогою. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 № 761/11472/15-ц.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до абз. 3 п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом абз. 3 п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позовна заява містить вимоги немайнового та майнового характеру (визнання дій і рішень ТОВ «Донбаська архітектурно-будівельна компанія» незаконними та стягнення з цього відповідача грошових коштів) і надійшла до суду 19.11.2018, то позивачу необхідно сплатити 0,8 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на рахунок: 5034, отримувач: Мирноградське УК/м. Мирноград, код платежу 22030101, , банк отримувача Казначейство України (ел. адм. податків), МФО 899998. Таким чином позивачу необхідно сплатити 1409,60 грн (1762 грн х 0,8) за вимоги немайнового та майнового характеру.

За змістом ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя вважає, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, оскільки до позовної заяви не доданий документ про сплату судового збору у повному обсязі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також, позивач звернувся до суду з позовом до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та Апеляційного суду Донецької області в обґрунтування якого зазначив, що порушення суддями зазначених судів процесуальних норм і міжнародних правових норм МОТ при розгляді його справи до ТОВ «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», принижує його гідність.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Офіційне тлумачення наведених положень здійснено у Рішенні Конституційного суду України №19-рп/2004 від 01.12.2004, зокрема, положення ч. 1 ст. 126 Конституції України «незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України» у взаємозвязку з іншими положеннями розділу VIII Основного Закону України треба розуміти так, що незалежність суддів є невідємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Крім цього, положення частини другої статті 126 Конституції України «вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється» треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у звязку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обовязків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

При цьому на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція судів по розгляду заявлених позивачем вимог в порядку цивільного судочинства, оскільки судді як посадові особи, що здійснюють правосуддя, а також суд як орган, що здійснює правосуддя, не можуть бути відповідачами або іншими сторонами, котрі беруть участь у цивільній справі, за винятком випадків, коли суддя виступає як представник цієї установи, а не орган, що здійснює правосуддя.

Такий висновок відповідає положенням статей 56, 126, 129 Конституції України, а також розясненням, викладеним як у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», про що зазначено вище, так і у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів».

Зазначене також відповідає вимогам статей 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.01.2018 № 454/1642/16-ц.

Оскільки зазначений спір між позивачем та Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, Апеляційним судом Донецької області не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, то у відкритті провадження слід відмовити на підставі ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 177, 185, 186, 260, 263, 352, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», Апеляційного суду Донецької області про визнання дій та рішень незаконними, забезпечення виконання рішень Європейського Суду з прав людини та відшкодування моральної шкоди, в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», залишити без руху, надав позивачу строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання цієї ухвали, для виправлення вказаних недоліків, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська архітектурно-будівельна компанія», Апеляційного суду Донецької області про визнання дій та рішень незаконними, забезпечення виконання рішень Європейського Суду з прав людини та відшкодування моральної шкоди, в частині позовних вимог до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та Апеляційного суду Донецької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та в частині визначення судового збору і відмови у відкритті провадження може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: І.В.Петунін