Справа № 317/394/19
Провадження № 2/317/513/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Яркіної С.В.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У лютому 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позові ОСОБА_1 зазначила, що на підставі Свідоцтв № 9 та № 10 про право особистої власності на будівлі, їй та третій особі ОСОБА_3 належать по 1/2 частини будинку № 30 по вул. Заводській в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області.
У належній позивачці частині будинку наразі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який з 2000 році за вказаною адресою не проживає та особистих речей не має. Факт реєстрації відповідача в належній позивачці частині житлового будинку чинить останній перешкоди в користуванні своєю власністю.
У судове засідання позивачка не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивачки адвокат ОСОБА_4 надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не зявився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту суду з викликом до суду, яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив.Відзив, у передбачений ухвалою суду від 22.02.2019 строк, суду не надав.
Третя особа ОСОБА_3 до суду не зявилась, про дату, час і місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Письмове пояснення на позовну заяву суду не надавала.
На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії Свідоцтва № 10 про право приватної власності на будівлю від 19.02.1992, видане Виконавчим комітетом Запорізької районної Ради народних депутатів, ОСОБА_1 є власницею 1/2 частини будинку № 30 по вул. Заводська в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області (а.с. 9).
Реєстрація права власності позивачки на вказану частину житлового будинку підтверджується копією Висновку про реєстрацію 1/2 частини будинку від 19.02.1992, копією Технічного паспорту на житловий будинок від 27.01.1989, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23.11.2018 № 146591008 (а.с. 10-22).
Згідно з копією Домової книги по вул. Заводській, 30, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який помер 13.05.2014 (а.с. 23-26).
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Разом з цим, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Беручи до уваги те, що позивачка є власником 1/2 частини житлового будинку № 30, що знаходиться по вул. Заводська в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області, відповідач, який не є членом її сімї, у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації з належної ОСОБА_1 частини житлового будинку, тим самим порушує конституційне право позивачки, як власника даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Яркіна