Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1280/19
№ 2/733/559/19
Рішення

Іменем України

"16" грудня 2019 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності нерухоме майно - житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вказуючи на те, що після смерті останнього відкрилась спадщина на вищевказане майно. Позивачка, як спадкоємиця після смерті брата ОСОБА_2 своєчасно прийняла спадщину, але не може її належним чином оформити, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, так як спадкодавцем за життя юридично не була проведена реєстрація права власності на дане нерухоме майно. Просить визнати за нею право власності на вищевказане майно в порядку спадкування.

В судове засідання позивачка не з`явилася, але надала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Ічнянської міської ради народних депутатів № 166 від 29 квітня 1991 року (а.с.38) отримав у безстрокове користування земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору від 30 грудня 1991 року (а.с.42-45). 22 травня 1991 року ОСОБА_2 було видано дозвіл на виконання робіт згідно рішення виконкому Ічнянської міської ради народних депутатів № 166 від 29 квітня 1991 року (а.с.39). Відповідно до копії технічного паспорту на об`єкт нерухомості, розташованого в АДРЕСА_1 , та копії домової книги власником зазначеного житла був ОСОБА_2 (а.с.14-15,46).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Згідно копії рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2018 року про встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_2 являється рідним братом позивачки ОСОБА_1 (а.с.22-24).

Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно - житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 являється позивачка по справі ОСОБА_1

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Час завершення спорудження будинку визначає те законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України (набрав чинності з 2004 року), ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На час створення вищевказаного будинку державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При зверненні позивачки до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, останній було відмовлено у його видачі у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1262 ЦК України вказує, що в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивачка, як спадкоємиця за законом, своєчасно прийняла спадщину, так як звернулась до Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в передбачений законодавством шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини (а.с.11), де було заведено спадкову справу № 16/2018, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.12), інші спадкоємці відсутні (а.с.7), на даний час користується та розпоряджається спадковим майном, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки не була проведена реєстрація права власності на нерухоме майно спадкодавцем, а тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на нерухоме майно - житловий будинок, в зв`язку з чим за нею слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на нерухоме майно, що розташоване в АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку загальною площею 114,9 кв.м. позначене літерою «А-2», в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Ічнянська міська рада Чернігівської області, місце знаходження: м. Ічня, площа Т.Шевченка, 1 Чернігівської області, .

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Суддя Т. В. Карапиш