П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року місто Маріуполь

справа № 2-12454/10

провадження № 22-ц/804/1728/19

Донецької апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Гаврилової Г.Л., Зайцевої С.А.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Експортно-імпортний банк України»,

заінтересовані особи: - Мангушський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу заявника Публічного акціонерного товариства «Експортно-імпортний банк України» на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Шевченко О.А. від 24 квітня 2019 року, повний текст судового рішення складено 25 квітня 2019 року

в с т а н о в и в :

05 квітня 2019 року заявник Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі АТ «Укрексімбанк») звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.

Заява обґрунтована тим, що виконавчі листи № 2-12454/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрексімбанк» заборгованості у розмірі 716 174,38 грн, судового збору у розмірі 850 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 грн надіслані 16 лютого 2015 року рекомендованим листом Мангушським ВДВС до АТ «Укрексімбанк». Надати підтвердження державна виконавча служба не має можливості, оскільки справа «Реєстри на відправлену рекомендовану кореспонденцію» за 2015 року знищена. Під час пересилання виконавчі документи втрачено. Просив суд поновити пропущений строк для подання виконавичх листів:

-№ 2-12454/10 від 05 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості на користь АТ «Укрексімбанк» у розмірі 716 174,38 грн.;

-№ 2-12454/10 від 05 жовтня 2010 року про стягнення судового збору на користь АТ «Укрексімбанк» у розмірі 850 грн.;

-№ 2-12454/10 від 05 жовтня 2010 року про стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на корись АТ «Укрексімбанк» у розмірі 60 грн;

та видати дублікати виконавчих листів про стягнення в солідарному порядку заборгованості 716 174,38 грн, витрат по сплаті судового збору 1 700 грн, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн. відносно боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецького області від 24 квітня 2019 року відмовлено у задоволені заяви Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про видачу дублікатів виконавчих листів № 2-12454/10 та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, заінтересовані особи: Мангушський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Укрексімбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів, суд виходив з того, що строк подання зазначеної заяви пропущений, заявник не навів доказів поважності причин пропуску строку та відсутні підстави для видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки відсутні докази на підтвердження їх втрати.

24 травня 2019 року АТ «Укрексімбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву АТ «Укрексімбанк» задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув увагу на положення ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа та ч.5 ст.37 даного Закону щодо повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки у даній справі виконавче провадження вже було відкрито, стягувачем вже було пред`явлено виконавчий лист до органів примусового стягнення.

Боржник ОСОБА_1 та заінтересована особа Мангушський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з?явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором кредиту.

Стягнуто на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 77708С25 від 29 липня 2008 року в розмірі 716 174,38 грн та в дольовому порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судовий збір в рлозмірі 1700,00 грн. по 850,00 грн з кожного, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн по 60,00 грн з кожного.

05 жовтня 2010 року видані виконавчі листи: № 2-12454/10 від 05 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості на користь АТ «Укрексімбанк» у розмірі 716 174,38 грн; № 2-12454/10 від 05 жовтня 2010 року про стягнення судового збору на користь АТ «Укрексімбанк» у розмірі 850 грн.; № 2-12454/10 від 05 жовтня 2010 року про стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на корись АТ «Укрексімбанк» у розмірі 60 грн.

22 вересня 2010 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області згідно з відмітками на довідковому листі у справі видано три виконавчі листи на суми 716 174,38 грн., 850 грн., 60 грн.

Виконавчі листи про стягнення у солідарному порядку суми заборгованості, витрат по сплаті судового збору відносно боржника ОСОБА_1 перебували на примусовому виконанні у Першотравневому ВДВС Донецькій області.

Відповідно до листа Мангушського районного відділу ДВС ГТУЮ У Донецькій області 13 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві, з підстав передбачених п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення.

Під час перевірки Журналу реєстрації вихідної кореспонденції Мангушського ВДВС встановлено, що виконавчі документи 16 лютого 2015 року надіслано рекомендованим листом до банку, проте, надати підтвердження виконавча служба не може, оскільки, справа «Реєстри на відправлену рекомендовану кореспонденцію» за 2015 рік знищена.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Відповідно до вимог ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд видає виконавчі листи в паперовій формі. Пунктом 17.4 передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, може видати його дублікат, якщо стягував звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначені питання треба вирішувати одночасно, так як від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що рішення суду від 20 серпня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором набрало законної сили 31 серпня 2010 року, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (постановлення рішення у справі) складав три роки з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що з 13 жовтня 2010 року виконавчі листи про стягнення у солідарному порядку суми заборгованості, витрат по сплаті судового збору відносно боржника ОСОБА_1 перебували на примусовому виконанні у Першотравневому ВДВС Донецькій області, а 13 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчих документа стягувачеві, з підстав передбачених п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (повернення виконавчого документу) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, яка встановлювала річний строк для пред`явлення виконавчого документу для виконання.

Статтею12 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції (Закон №1404-УІІІ) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Вказані строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону №1404-УІІІ строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

За змістом ч.5 ст.12 Закону №1404-УІІІ у разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як вбачається з матеріалів справи, в заяві про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання АТ «Укрексімбанк» міститься лише посилання заявника на той факт, що оскільки справа «Реєстри на відправлену рекомендовану кореспонденцію» за 2015 року знищена, через це надати підтвердження відправлення таких не має можливості, а доказів на підтвердження зазначеного суду не надано, також відсутнє підтвердження того, що такі не перебувають на виконанні.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Укрексімбанк», обгрунтовано виходив з того, що поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача. Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У справі «Пономарьов проти України» (03 квітня 2008 року) Європейський суд з прав людини, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд встановив, що 13 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчих документа стягувачеві, з підстав передбачених п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення і 16 лютого 2016 року виконавчі листи повернуті стягувачу рекомендованою кореспондецією, і тількти в квітні 2019 року АТ «Укрексімбанк» звернулося з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів з підстав їх втрати при пересиланні.

З урахуванням встановлених у справі обставин та досліджених доказів суд дійшов обгрунтованого висновку, що банком не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та відповідно судом не встановлено обставин, які б вказували про наявність об`єктивних перешкод для отримання дублікату виконавчого листа протягом тривалого часу, а безпідставне поновлення процесуальних строків є порушенням правової визначеності, а тому зробив правильний висновок про відсутність підстав для поновлення такого.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та заявником не надано суду доказів на підтвердження втрати такого, заявник звернувся з заявою за межами чотирьохрічного строку, суд обгрунтовано вважав про відсутність підстав для видачі дублікатів виконавчих листів.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, що суд не звернув увагу на положення ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа та ч.5 ст.37 даного Закону щодо повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки у даній справі виконавче провадження вже було відкрито, стягувачем вже було пред`явлено виконавчий лист до органів примусового стягнення, апеляційний суд визнає необгрунтованими, оскільки вони не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку, що згідно зі ст. 367 ЦПК України на стадії перегляду справи в апеляційному порядку не передбачено.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецького області від 24 квітня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2019 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді Г.Л. Гаврилова

С.А. Зайцева