РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15332/19

пр. № 2/759/6022/19

18 грудня 2019 року Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Журибеди О.М.,

при секретарі Мурга Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання договору оренди розірваним, позбавлення права користування квартирою та виселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання договору оренди розірваним, позбавлення права користування квартирою та виселення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2018 року між ОСОБА_5 , орендодавцем та ОСОБА_2 , орендарем було укладено договір оренди квартири. Відповідно до пункту 1.1 цього договору, орендодавець передав орендарю у тимчасове володіння і користування квартиру АДРЕСА_1 . Пунктом 1.4 договору визначено, що об`єкт оренди надається орендареві з правом реєстрації за місцем мешкання за адресою розташування об`єкту оренди на період дії даного договору, орендаря, його дружини відповідача ОСОБА_3 та неповнолітньої дитини відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, орендар за договором скористався своїм правом, передбаченим цим договором та зареєструвався в об`єкті оренди, а також було здійснено реєстрацію місця проживання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В момент укладання договору об`єкт оренди належав орендодавцю на праві приватної власності. Разом із цим, з 02.10.2018 року вищезазначений об`єкт оренди було повернуто у приватну власність позивача.

Так, у зв`язку з переходом прав та обов`язків орендодавця за договором до позивача, останній, листом від 01.02.2019 року з описом вкладення, направив до відповідача- ОСОБА_2 відповідне повідомлення про зміну власника квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . А також з проханням передавати в готівці кошти за орендну плату та компенсацію за комунальні послуги щодо орендованої квартири безпосередньо позивачу або уповноваженому його представнику та вимаганням дотримання умов договору.

Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору, розмір орендної плати за весь об`єкт оренди складає 10 000 грн на місяць.

Сторони підтвердили, що на момент підписання цього договору орендар сплатив орендодавцеві у рахунок сплати майбутньої орендної плати за весь період оренди 120 000 гривень.

Тобто, позивач за весь строк оренди не отримував жодного разу від відповідача орендної плати, оскільки така плата, відповідно до договору, була сплачена колишньому орендодавцю.

Відповідач за час дії договору, в порушення норм договору та чинного законодавства України, жодного разу не здійснив оплату комунальних послуг об`єкту оренди. А також недотримувався правил проживання - псував майно позивача, вчиняв бійки, п`яний дебош та нецензурно лаявся.

У зв`язку із наявністю вищезазначених систематичних порушень умов договору з боку відповідачів та необхідністю використання житла для проживання безпосередньо позивачем, листом від 02.02.2019 року з описом вкладення, позивач направив відповідачу-вимогу про розірвання договору оренди.

Разом із цим, відповідач ОСОБА_2 не вжив заходів щодо звільнення об`єкту оренди, продовжив його використання, тому листами від 26.03.2019 року з описом вкладення, позивач направив на адресу відповідача повторні вимоги про розірвання договору оренди та про припинення договору оренди. Вказані вимоги також не були виконані з боку відповідача- ОСОБА_2 .

Пунктами 7.1 та 7.2 договору визначено, що цей договір набирає, чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 01.08.2019 року.

Якщо жодна із сторін у термін тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього договору не заявить про намір його розірвати, цей договір вважається пролонгованим і переукладеним) на аналогічний попередньому термін.

Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що ним неодноразово направлялись на адресу відповідача ОСОБА_2 листи про розірвання договору та усно повідомлялось про таке розірвання, а строк дії самого договору, відповідно до його положень, закінчився 01.08.2019 року, то у відповідачів припинилося право користування об`єктом оренди, а отже, відсутні законні підстави продовження проживати в цій орендованій квартирі.

Також, відповідно до пункту 3.1.3 договору, орендар зобов`язаний по закінченню дії даного договору, а також за інших умов, передбачених даним договором, протягом п`яти робочих днів зняти з реєстрації за місцем мешкання за адресою розташування об`єкту оренди себе, свою дружину ОСОБА_3 та неповнолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Незважаючи на всі вищезазначені обставини, відповідачі продовжують фактично проживати в об`єкті оренди, за зареєстрованим місцем проживання та користуватися комунальними послугами, сплачує за які в повному позивач без відшкодування їх вартості з боку відповідача- ОСОБА_2

Реєстрація у вказаній квартирі відповідачів та продовження їх проживання в ній створює суттєві перешкоди у реалізації права власності позивача. Та створює додатковий фінансовий тягар у вигляді сплати комунальних послуг на користування ними сторонніх осіб, в тому числі плата за які нараховується з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.

Вказану квартиру позивач планує використовувати для власного проживання та членів сім`ї, однак наявність сторонніх осіб ускладнює таке проживання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.08.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди квартири (а.с. 17-19).

Відповідно до пункту 1.1 цього договору, орендодавець передав орендарю у тимчасове володіння і користування квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.4 договору визначено, що об`єкт оренди надається орендареві з правом реєстрації за місцем мешкання за адресою розташування об`єкту оренди на період дії даного договору, орендаря, його дружини ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 09 липня 1997 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пунктом 3.2.2 договору визначено, що орендар має право на реєстрацію за місцем мешкання за адресою розташування Об`єкту оренди на період дії даного Договору, Орендаря, його дружини ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Амур- Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 09 липня 1997 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, орендар за договором скористався своїм правом, передбаченим цим договором та зареєструвався в об`єкті оренди, а також було здійснено реєстрацію місця проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В момент укладання договору об`єкт оренди належав орендодавцю на праві приватної власності, про що в Реєстрі прав на нерухоме майно свідчив відповідних запис про право власності № 14661945 від 25.05.2016 року.

Разом із цим, з 02.10.2018 року вищезазначений об`єкт оренди було повернуто у приватну власність позивача, про що в Реєстрі прав на нерухоме майно свідчить відповідних запис про право власності № 14927 від 16.01.2013 року (а.с. 20).

Відповідно до статті 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Так, у зв`язку з переходом прав та обов`язків орендодавця за договором до позивача, останній, листом від 01.02.2019 року з описом вкладення, направив до відповідача- ОСОБА_2 відповідне повідомлення про зміну власника квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . А також з проханням передавати в готівці кошти за орендну плату та компенсацію за комунальні послуги щодо орендованої квартири безпосередньо позивачу або уповноваженому його представнику та вимаганням дотримання умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним -ином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного аконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 61 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або аконом, або розірвання договору

Згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається нше за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування килим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної гласності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в становленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору, розмір орендної плати за весь об`єкт оренди складає 10 000 грн на місяць.

Сторони підтвердили, що на момент підписання цього договору орендар сплатив орендодавцеві у рахунок сплати майбутньої орендної плати за весь період оренди 120 000 гривень.

Тобто, позивач за весь строк оренди не отримував жодного разу від відповідача орендної плати, оскільки така плата, відповідно до договору, була сплачена колишньому орендодавцю.

Пунктами 5.4 та 5.5 договору встановлено, що послуги з постачання електроенергії та інші витрати, що виникають під час експлуатації об`єкту оренди, сплачуються орендарем самостійно, або шляхом надання орендодавцеві грошових коштів на оплату комунальних послуг у розмірах, що підтверджуються відповідними рахунками, за взаємним погодженням сторін. Оплата комунальних послуг орендарем здійснюється по день фактичного звільнення об`єкту оренди.

Відповідно до пункту 8.2 договору, у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чинним законодавством України.

Так, частиною 4 статті 168 Житлового кодексу Української PCP, Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Відповідач- ОСОБА_2 за час дії договору, в порушення норм цього договору та чинного законодавства України, жодного разу не здійснив оплату комунальних послуг об`єкту оренди. А також недотримувався правил проживання - псував майно позивача, вчиняв драки, п`яний дебош та нецензурна лайка.

Також, частиною 3 статті 825 ЦК України визначено, що договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї.

Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

У зв`язку із наявністю вищезазначених систематичних порушень умов договору з боку Відповідачів та необхідністю використання житла для проживання безпосередньо позивачем, листом від 02.02.2019 року з описом вкладення, позивач направив відповідачу- ОСОБА_2 вимогу про розірвання договору оренди.

Разом із цим, відповідач- ОСОБА_2 не вжив заходів щодо звільнення об`єкту оренди, продовжив його використання, тому листами від 26.03.2019 року з описом вкладення, позивач направив на адресу відповідача- ОСОБА_2 повторні вимоги про розірвання договору ренди та про припинення договору оренди. Вказані вимоги також не були виконані з боку відповідача- ОСОБА_2 (а.с. 21-26).

Відповідно до частини 1 статті 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, з становлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.

Згідно з частиною 1 статті 168 Житлового кодексу Української PCP, укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем.

Пунктами 7.1 та 7.2 Договору визначено, що цей Договір набирає, чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 01.08.2019 року.

Якщо жодна із сторін у термін тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього Договору не заявить про намір його розірвати, цей Договір вважається пролонгованим і переукладеним) на аналогічний попередньому термін.

У зв`язку з тим, що ним неодноразово направлялись на адресу відповідача- ОСОБА_2 листи про розірвання договору та усно повідомлялось про таке розірвання, а строк дії самого договору, відповідно до його положень, закінчився 01.08.2019 року, то у відповідачів припинилося право користування об`єктом оренди, а отже, відсутні законні підстави продовження проживати в цій орендованій квартирі.

Також, відповідно до пункту 3.1.3 договору, орендар зобов`язаний по закінченню дії даного договору, а також за інших умов, передбачених даним договором, протягом п`яти робочих днів зняти з реєстрації за місцем мешкання за адресою розташування об`єкту оренди себе, свою дружину ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Амур- Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 09 липня 1997 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та неповнолітню дитину ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Незважаючи на всі вищезазначені обставини, відповідачі продовжують фактично проживати в об`єкті оренди, за зареєстрованим місцем проживання та користуватися комунальними послугами, сплачує за які в повному позивач, без відшкодування їх вартості з боку відповідача- ОСОБА_2

Реєстрація у вказаній квартирі відповідачів та продовження їх проживання в ній створює суттєві перешкоди у реалізації права власності позивача. Та створює додатковий фінансовий тягар у вигляді сплати комунальних послуг на користування ними сторонніх осіб, в тому числі плата за які нараховується з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.

Вказану квартиру позивач планує використовувати для власного проживання та членів сім`ї, однак наявність сторонніх осіб ускладнює таке проживання.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: аяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного юкумента, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа ро смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в становленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання ібо перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому, визнання договору оренди закінченим, визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням та виселення є належним способом захисту порушених прав позивача.

Крім цього, відповідно до статті 371 Закону України «Про місцеве самоврядування», до зідання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону.

Відповідно до пункту 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським г оловою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не творено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної 'диниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не створено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території зідповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження з дповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю.

З викладеного, керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст.383, 391, 402 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання договору оренди розірваним, позбавлення права користування квартирою та виселення - задовольнити.

Визнати Договір оренди квартири від 01 серпня 2018 року, укладеного між ОСОБА_5 (правонаступник - ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 , розірваним.

Визнати ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий Шевченківським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області 08 листопада 2016 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 09 липня 1997 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: трикімнатною квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та підлягають вселенню із вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий Шевченківським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області 08 листопада 2016 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 09 липня 1997 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , що проживає в АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда