Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 425/1151/18
Провадження № 22-ц/810/2/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач Сєвєродонецька місцева прокуратура Луганської області

представник позивача прокурор Ахтирська Людмила Олександрівна

третя особа - Рубіжанська міська рада Луганської області

відповідач ОСОБА_3

представник відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області

на ухвалу

Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 грудня 2018 року, ухваленого у складі судді Москаленко В.В. в залі судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області у м. Рубіжне

у справі за позовом

Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з внесення орендної плати за користування земельними ділянками

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської міської ради Луганської області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з внесення орендної плати за користування земельними ділянками згідно до договорів оренди укладених між відповідачем та Рубіжанською міською радою Луганської області в сумі 11936 грн 18 коп.

У позовній заяві зазначено, що подання зазначеного позову прокурором в інтересах держави в особі Рубіжанської міської ради Луганської області обумовлено необхідністю захисту інтересів держави у суді, оскільки Рубіжанською міською радою Луганської області як уповноваженим органом не вжито заходів щодо здійснення контролю за додержанням земельного законодавства та вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом при використанні земельних ділянок, які надані Рубіжанською міською радою в оренду громадянці ОСОБА_5, у звязку з чим порушуються інтереси держави в частині надходження до місцевого бюджету належної орендної плати.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 грудня 2018 року клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовною заявою Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з внесення орендної плати за користування земельними ділянками задоволено частково.

Позовну заяву Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з внесення орендної плати за користування земельними ділянками залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що прокурором не надано обґрунтування щодо порушення інтересів держави та необхідність їх захисту у даній справі; наявність державного органу, до повноважень якого належить захист відповідних державних інтересів, унеможливлює набуття прокурором статусу позивача; з огляду на Рішення КСУ у справі № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року, прецедентну практику Європейського суду з прав людини та роль прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, змісту п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах прокурором не визначено, не конкретизовано та не обґрунтовано з посиланням на законодавство наявності факту порушення оспорюваним рішенням інтересів держави.

В апеляційній скарзі заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах - Рубіжанської міської ради Луганської області, вважає, що вказана ухвала є безпідставною та просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права, а саме: ст. ст. 56, 57, 257 ЦПК України, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Стосовно представництва прокурором інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування зазначено, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

В судовому засіданні представник прокуратури прокурор Ахтирська Л.О. підтримала доводи апеляційної скарги, представник відповідача ОСОБА_4 просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Апеляційним судом встановлено, що між Рубіжанською міською радою та ОСОБА_3 укладено договори оренди землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, а саме: договори № 000003 та № 000004 від 13.05.2011 року земельні ділянки площею 0,0010 га та 0,0020га, розташовані за адресою м. Рубіжне, пр. Кірова (натепер - пр. Переможців), 16 (кв.2); договори № 000055 № 000056 від 10.02.2012 року - земельні ділянки площею 0,0130 га та 0,0006 га, розташовані за адресою м. Рубіжне, пр. Московський, 23.

Вищевказані договори зареєстровано у відділі Держкомзему м. Рубіжне та є чинними.

15.10.2015 на підставі рішення Рубіжанської міської ради від 24.05.2012 року № 21/2 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Рубіжне Луганської області» між радою та ОСОБА_3 укладено додаткові угоди щодо приведення договорів оренди земельних ділянок у відповідність до нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста.

Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області, загальна сума орендної плати за їх користування ОСОБА_3 протягом 2017 року (з 01.01.2017 по 31.12.2017) склала 11938 грн 68 коп.

За даними Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області заборгованість ОСОБА_3 за користування означеним ділянками станом на 31.12.2017 (з урахуванням раніше сплачених коштів) склала - 11272 грн 57 коп.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 3 ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом ст. 56 ЦПК України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» (Закон № 1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 56 ЦПК України, визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17).

В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу - землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовано об'єкти комунальної власності.

Повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Земельні ділянки, якими користується ОСОБА_3, розташовані в межах м. Рубіжне Луганської області.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. «в», «с» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Згідно зі ст. 189 ЗК України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Підпунктом 1 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Відтак, Рубіжанська міська рада Луганської області є отримувачем коштів орендної плати, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому прокурор обґрунтовано звернувся з позовом до суду саме в інтересах міської ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади міста Рубіжного.

На підставі викладеного, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам та дослідженим матеріалам справи, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області задовольнити.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 грудня 2018 року скасувати і направити справу за позовом Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з внесення орендної плати за користування земельними ділянками для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: