Справа № 654/2820/18
Провадження №2/654/176/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря - Петришак В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

10.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 березня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2500 доларів США, а останній в свою чергу зобов'язався повернути вказану суму до 01 квітня 2017 року. Проте, у визначений термін боржник грошові кошти не повернув та на теперішній час вимоги позивача стосовно повернення йому коштів ігнорує і не бажає виконувати їх в добровільному порядку. В зв'язку з цим, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2500 доларів США, що станом на дату звернення до суду становить 68550,00 грн., а також судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн. та на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали на підставах викладених в позовній заяві та наполягали на їх повному задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердив отримання суми позики від ОСОБА_1 та зазначив, що не зміг виконати свої зобов'язання у зв'язку з відсутністю коштів.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 березня 2016 року, між сторонами було укладено договір позики, який оформлено розпискою позичальника.

Згідно змісту даного правочину встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг 2500 доларів США, які зобов'язався повернути позикодавцю до першого квітня 2017 року.

У силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (положення ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За загальним правилом, наведеним у статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи написання відповідачем розписки про отримання від позивача в борг вказаної суми грошових коштів, із зазначенням терміну їх повернення, наявністю підпису в ній боржника та наявністю оригінала розписки у кредитора, на думку суду свідчить про укладення між сторонами договору позики, отримання вказаних у розписці відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу на момент ухвалення даного рішення судом, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми боргу, вказаної у розпискці, підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 761/12665/14-ц, відповідно до якої у статті 53 Закону N 606-XIV закріплено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з вищевикладеної норми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по судовому збору в сумі 704,80 грн., квитанція про сплату якого позивачем, міститься в матеріалах справи.

Згідно положень ст.. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем вимоги ст.. 137 ЦПК України не виконані, оскільки суду не було надано опис проведених адвокатом робіт, понесених ним витрат та документів на підтвердження сплачених йому за роботу коштів, а тому суд не знаходить підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 3000 грн., як витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2) заборгованість за договором позики від 10.03.2016р. в сумі 2500 доларів США, що станом на дату винесення судового рішення згідно курсу НБУ становить 70 425 (сімдесят тисяч чотириста двадцять п'ять гривень 00 коп.) та витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 704 (сімсот чотири гривні) 80 копійок.

Повне судове рішення складено 17.01.2019 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сіянко