КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 761/11246/18

провадження № 22-ц/824/1067/2019

17 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року у складі судді Піхур О. В.,

встановив:

27.03.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 червня 2006 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини.

Зазначила, що відповідач не має на утриманні інших осіб, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти у розмірі 2 000 грн щомісяця.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 2 000 грн щомісяця, починаючи з 27.03.2018 року до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в сумі 1000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що він працевлаштований та згідно трудовому договору отримує заробітну плату в розмірі 3018,75 грн., інших доходів не має. Після сплати аліментів у нього залишиться лише 1018,75 грн, що не було враховано судом першої інстанції.

Зазначив, що позивач з дитиною проживає в їх спільній квартирі, він надав докази оплати за навчання дитини в дитячій хореографічній школі за квітень-травень. Крім цього, він надавав кошти особисто сину. Доказів того, що дитина перебуває на утриманні позивача суду не надано.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, а також нові докази, які підтверджують його стан здоров'я після отриманого 12.05.2018 закритого перелому кісток носу (а.с.87-88, 90-94).

Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч.9 ст.83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З огляду на відсутність доказів надсилання відповідачем позивачу нових доказів, а також необґрунтованості підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, суд не приймає вказані докази до уваги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо матеріального утримання дитини.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України ( далі - СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1 )наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2 )доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Відповідач не довів неможливість сплати ним аліментів на утримання свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця в сумі 2000 грн.

Надана суду світлокопія &q?ка;Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю&qu ; від 13 липня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_6 зобов'язується оплачувати працю ОСОБА_3 у розмірі 3 750 грн. на місяць, не є належним доказом на підтвердження розміру заробітку (доходу) відповідача.

Доказів укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, або повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, суду надано не було.

Відповідачем також не надано довідки про розмір отримуваної ним заробітної плати.

Доказів існування обставин, що мають істотне значення для врахуванням судом при визначенні розміру аліментів, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову у визначеному позивачем розмірі, який є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк