Справа № 206/5058/19
Провадження № 2/206/1280/19
18 грудня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
І. Стислий виклад позиції позивача.
З урахуванням уточненої позовної заяви позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2016 між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 954/16-Т/Дп/06, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Porsche», д.н. НОМЕР_1 . 12.04.2017 в м. Дніпро, по вул. Свердлова в бік вул. Шмідта, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Porsche», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Lanos», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Lanos», д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 Вартісь відновлювального ремонту автомобіля «Porsche» склала 166787,86 грн. Відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало суму у розмірі 166787,86 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Lanos», д.н. НОМЕР_2 не була застрахована, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» з метою досудового врегулювання спору було направлено відповідачу претензію з вимогою сплатити страхове відшкодування, однак претензія була повернута у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. В зв`язку із чим, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача 166787,86 грн., як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві та судовий збір (а.с. 1-3, 92-94).
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника ПРАТ «СК «Арсенал Страхування».
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
06.09.2019 представником позивача подано позовну заяву (а.с. 1-3).
10.09.2019 ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху (а.с. 46).
26.09.2019 представником позивача подано уточнену позовну заяву (а.с. 90-94).
30.09.2019 у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання (а.с. 65).
У судові засідання призначені 29.10.2019, 21.11.2019 та 18.12.2019 відповідач, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явився, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
18.12.2019 складено вступну та резолютивну частини рішення суду.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 954/16-Т/Дп/06 від 08.11.2016, згідно якого було застраховано автомобіль «Porsche Cayenne», 2013 р.в., коричневого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 на загальну страхову суму 1690000,00 грн. (а.с. 7-15).
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.04.2017 в м. Дніпро, по вул. Свердлова в бік вул. Шмідта за участю автомобіля «Porsche», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Lanos», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , виною особою було визнано відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 , копією довідки № НОМЕР_5 про дорожньо-транспортну пригоду, копією заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 13.04.2017 та копією постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2017 (а.с. 23-26).
Відповідно до висновку № 22041700 приватного підприємства «центр судових експертиз та оцінки» від 03.05.2017, в зв`язку з пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди вартість матеріальної шкоди спричиненої володільцю автомобіля «Porsche Cayenne», д.н. НОМЕР_1 складає з урахуванням зносу 133089,95 грн. (а.с. 27-31).
Згідно копії протоколу огляду транспортного засобу від 21.04.2017, автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2013 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 пошкоджено і він потребує ремонту (а.с. 36-37).
Згідно копії ремонтної калькуляції № 22041700 від 22.04.2017, вартість ремонту складає 183708,21 грн. (а.с. 35).
З копії рахунку ТОВ «Прайм-Авто ЛТД» № СФ-40 від 03.05.2017 вбачається, що загальна сума ремонтних робіт зроблених на автомобілі «Cayenne Diesel», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 складає 166787,86 грн. (а.с. 22).
Власнику автомобіля «Porsche Cayenne», 2013 р.в., д.н. НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 ОСОБА_3 виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 166787,86 грн., що підтверджується страховим актом № 006.00364417-2-2 за договором страхування № 954/16-Т/Дп/06 від 08.11.2016 (а.с. 21).
Як вбачається з копій витягів, стосовно перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, станом на 12.04.2017 на автомобіль «Daewoo Lanos», д.н. НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) НОМЕР_6 було оформлено діючий поліс № НОМЕР_7 у страховій компанії ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з лімітом за шкоду майну 100000,00 грн. та франшизою 2000,00 грн. (а.с. 6, 92).
В той же час, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні.
ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Відповідно до статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у даному випадку, між сторонами виникла саме суброгація, а не право зворотної вимоги (регрес).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».
Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 11, 15, 16, 52, 993, 1166, 1188, 1191, 1194ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 264-265, 280-284 ЦПК України,
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 23.12.2019.
Головуючий суддя: К.С. Маштак