Постанова

Іменем України

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 2010/1983/12

провадження № 61-18278св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарство України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

треті особи: управління Держкомзему Дергачівського району Харківської області, Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 26 січня 2017 року у складі судді Якименко Л. О. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М., у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарство України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: управління Держкомзему Дергачівського району Харківської області, Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області, про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу та повернення земельної ділянки в придатному для використання стані, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», треті особи: Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області, управління Держкомзему Дергачівського району Харківської області, про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарство України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» (далі - ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: управління Держкомзему Дергачівського району Харківської області, Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області, про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу та повернення земельної ділянки в придатному для використання стані.

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», треті особи: Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області, управління Держкомзему Дергачівського району Харківської області, про визнання права власності на земельну ділянку.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2015 року позов заступника прокурора Харківської області задоволено.

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1379 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_5

Скасовано запис у поземельній книзі та запис про державну реєстрацію державного акту серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1379 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 із кадастровим номером НОМЕР_2.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,1379 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 із кадастровим номером НОМЕР_2, укладений 17 серпня 2010 року.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь держави в особі ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку, загальною площею 0,1379 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 із кадастровим номером НОМЕР_2.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивовано тим, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі № 820/6362/15 частково задоволено позов Громадської організації «Фельдман-Еко-Парк» до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс» Сонячна галявина», зобов'язано Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації розглянути документи, подані Громадською організацією «Фельдман Еко-Парк» для затвердження Положення про регіональний ландшафтний парк «Фельдман-Екопарк» та прийняти відповідне рішення.

Згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі №820/6362/15 встановлено, що першим заступником директора з наукової роботи Науково-дослідної установи «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем» 25 квітня 2013 року затверджено проект створення регіонального ландшафтного парку «Екопарк», складений Українським науково-дослідним інститутом екологічних проблем Міністерства екології та природних ресурсів України. Також Українським науково-дослідним інститутом екологічних проблем Міністерства екології та природних ресурсів України у відповідності до Методичних рекомендацій складено проект Положення про регіональний ландшафтний парк «Екопарк».

Харківською обласною радою 20 червня 2013 року на ХХІІ сесії VI скликання прийнято рішення про створення регіонального ландшафтного парку «Екопарк», вирішено створити на території Дергачівського району Харківської області регіональний ландшафтний парк «Екопарк» орієнтованою площею 140,5 га за рахунок земель, що включаються до його території, згідно з додатком, у тому числі з вилученням у порядку, встановленому чинними законодавством України, у постійного землекористувача - Данилівського дослідного держлісгоспу Українського ордену «Знак пошани» науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г. М. Висоцького - земель орієнтованою площею 37,7 га.

Відповідно до додатку до рішення обласної ради від 20 червня 2013 року № 762-VI визначено перелік земель, що включаються до території регіонального ландшафтного парку «Екопарк». У зазначеному переліку визначено попередніх користувачів земель, що включаються до території регіонального ландшафтного парку «Екопарк», а саме: ДП «Данилівський дослідний держлісгосп» Український науково-дослідний інститут лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г. М. Висоцького (у тому числі з повним вилученням кварталу №152 площею 26 га, кварталу 104 вид. 2 площею 10,3га, кварталу 95 вид. 6 площею 0,9 га, кварталу 105 вид. 2 площею 0,5 га Південного лісництва), ТОВ «Оздоровчий комплекс» Сонячна галявина», табір відпочинку «Юність», Дергачівська районна державна адміністрація. До рішення від 20 червня 2013 року №762-VI складено схему регіонального ландшафтного парку «Екопарк», яку затверджено головою Дергачівської райдержадміністрації, директором ДП «Данилівського дослідного держлісгоспу» Український науково-дослідний інститут лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г. М. Висоцького, директором ТОВ «Оздоровчий комплекс» Сонячна галявина». Також судом встановлено, що Харківською обласною радою 29 серпня 2013 року на ХХІІІ сесії VI скликання було прийнято рішення про внесення змін до рішення обласної ради від 20 червня 2013 року № 762-VI, згідно з яким вирішено внести зміни до рішення обласної ради від 20 червня 2013 року № 762-VI «Про створення регіонального ландшафтного парку «Екопарк», замінивши в рішенні та в додатку до нього слова «Екопарк» на «Фельдман-Екопарк».

Таким чином, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі № 820/6362/15 підтверджено, що землі лісогосподарського призначення кварталу № 152 Південного лісництва, який вилучається у Данилівського дослідного держлісгоспу були, відсутні.

Вищевказане свідчить про відсутність факту порушення інтересів держави в особі Державного комітету лісового господарства України, Данилівського дослідного держлісгоспу та його правонаступника - Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» під час відведення ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1379 га, за адресою: АДРЕСА_1

Про існування постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі № 820/6362/15 заявнику стало відомо зі змісту постанови Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі № 820/3393/16, яка оприлюднена 18 жовтня 2016 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, та апеляційний суд залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходили із того, що посилання заявника є безпідставними, оскільки зазначені нею обставини є новими, а не нововиявленими.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що на час прийняття рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2015 року проект створення регіонального ландшафтного парку «Екопарк» вже був розроблений Українським науково-дослідним інститутом екологічних проблем Міністерства екології та природних ресурсів України і був затверджений першим заступником директора з наукової роботи Науково-дослідної установи «Український науково-дослідний інститут екологічних проблем» 25 квітня 2013 року.

Також існували рішення ХХІІ сесії VІ скликання Харківської обласної ради від 20 червня 2013 року № 762-VІ «Про створення регіонального ландшафтного парку «Екопарк»; додаток до рішення обласної ради від 20 червня 2013 року № 762-VІ, яким визначено перелік земель, що включаються до території регіонального ландшафтного парку «Екопарк»; рішення ХХІІІ сесії VІ скликання Харківської обласної ради від 29 серпня 2013 року «Про внесення змін до рішення обласної ради від 20 червня 2013 року № 762-VІ».

Про створення у 2013 році за рахунок земель 152 кварталу Південного лісництва регіонального ландшафтного парку «Фельдман-екопарк» представники Державного комітету лісового господарства України, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» та помічник прокурора у 2015 році суду та сторонам не повідомляли.

На даний час заявником встановленні нововиявлені обставини, які мали місце на час розгляду справи, підтверджуються фактичними даними (доказами) та в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2015 року.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною третьою статті 2 ЦПК України 2004 року, у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, у редакції, чинній на час розгляду справи, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно із пунктами 3, 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є, те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджується нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Крім того, як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі № 69529/01«Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia) (пункти 27, 28), рішенні Європейського Суду з прав людини від 06 грудня 2005 року у справі № 19960/04 «Попов проти Молдови» (Popov v. Moldova) (пункт 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду справи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, виникли після постановлення рішення, а тому є новими.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що посилання ОСОБА_4 на той факт, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі № 820/6362/15 підтверджено перебування земель лісогосподарського призначення кварталу 152 Південого лісництва в постійному користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу до 20 червня 2013 року та вилучення їх рішенням ХХІІ сесії VІ скликання Харківської обласної ради від 20 червня 2013 року до складу території регіонального ландшафтного парку «Екопарк», спростовуються тим, що предметом розгляду адміністративної справи № 820/6362/15 в апеляційній інстанції був перегляд постанови Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі за позовом ГО «Фельдман Еко-Парк» до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс» Сонячна галявина», про зобов'язання вчинити певні дії, а не встановлення категорії та власника спірної земельної ділянки.

Крім того, як вбачається з аналізу норми статті 361 ЦПК України 2004 року, обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової позовної вимоги.

Отже, доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 26 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д. Д. Луспеник