Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 174/484/16-ц

провадження № 61-31806св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Яремка В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усик Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продактс»,

третя особа - первинна організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Закритого акціонерного товариства «Кримський ТИТАН»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» на рішення Вільногріського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року у складі судді Ілюшик І. А. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» (далі - ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» ), третя особа - первинна організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Закритого акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» (далі - первинна організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН»), про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору (контракту), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що звільнення його з посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) є незаконним, оскільки профспілка не надала згоди на його звільнення, що є підставою для поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування йому моральної шкоди.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано незаконним наказ ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» від 19 липня 2016 року № 196к «Про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП (у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників)» та поновлено його на посаді економіста першої категорії, інженера з організації та нормування праці теплоелектроцентралі ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» . Стягнуто з ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5 538,09 грн без урахування податків на доходи та обов`язкові збори. Стягнуто з ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 1500 грн без урахування податку на доходи та обов`язкові збори. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наказ про припинення трудового договору є незаконним, оскільки виданий з порушенням статті 43 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідач неправомірно звільнив позивача, оскільки первинна профспілкова організація та Незалежна профспілка гірників України обґрунтовано відмовили у наданні згоди на його звільнення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що, оскільки профспілковий орган обґрунтовано не надав згоди на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про поновлення позивача на посаді економіста першої категорії, інженера з організації та нормування праці теплоелектроцентралі товариства, стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У вересні 2017 року ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди, дійшовши висновку про обґрунтованість відповіді первинної профспілкової організації у ненаданні згоди на звільнення ОСОБА_1 , не зазначили, які саме норми КЗпП України порушені відповідачем та чи знайшли своє підтвердження обставини, зазначені у відмові профспілки, зважаючи на досліджені у судовому засіданні докази. Оскільки згідно з пунктом 3 наказу від 10 травня 2016 року № 17 скорочувався штат всіх працівників Філії у зв`язку з її ліквідацією, тому надати переваги, передбачені статтею 42 КЗпП України, позивачу було неможливо. Також суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно надавали оцінку протоколу засідання профспілкового комітету Первинної організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН» від 18 червня 2016 року як доказу, оскільки документ підписаний особою, яка не мала права його підписувати, наслідком чого є недійсність документа та відсутність доказової сили. Крім того, Первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН» дала згоду на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку надання обґрунтованої відмови, відповідно до статті 39 Закону України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності».

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суди встановили, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» та, зокрема, працював на посаді економіста першої категорії, інженера з організації та нормування праці теплоелектроцентралі у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс». За відомостями трудової книжки ОСОБА_1 з 29 вересня 1987 року працював у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті, назва якого 26 травня 1993 року змінена на Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат. Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат 15 грудня 2004 року реорганізовано в філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН». Найменування останнього змінено 05 травня 2011 року на філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Кримський ТИТАН», а назва останнього 24 березня 2015 року змінена на ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» до дня звільнення 19 липня 2016 року (а. с. 8, 9).

Позивач є особою з інвалідністю (III група) за загальним захворюванням (а. с. 10).

10 травня 2016 року головою правління ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» видано наказ на виконання рішення акціонера № 99 про ліквідацію філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», скоротивши усіх працівників внаслідок змін в організації виробництва і праці та розглянувши питання про можливість їх працевлаштування у ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» (а. с. 55-67).

17 травня 2016 року ОСОБА_1 попереджено про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України після закінчення 2-х місячного терміну (а. с. 59).

07 червня 2016 року головою ліквідаційної комісії філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» Голові незалежної профспілки гірників України та Голові профспілкового комітету первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірського гірничо-металургійного комбінату» ЗАТ «Кримський ТИТАН» направлено подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 63, 64).

Відповідно до відповіді незалежної профспілки гірників України від 23 червня 2016 року згоди на звільнення ОСОБА_1 не надано з наведенням обґрунтування цієї відмови (а. с. 66, 67).

Згідно з витягом з протоколу засідання профспілкового комітету Первинної організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН» від 18 червня 2016 року згоди на звільнення ОСОБА_1 не надано з наведенням обґрунтування цієї відмови (а. с. 79, 80).

Наказом голови ліквідаційної комісії філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 19 липня 2016 року ОСОБА_1 звільнено за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, у тому числі, скороченням штату працівників, з посиланням на відсутність обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення у рішеннях незалежної профспілки гірників України від 23 червня 2016 року та профспілкового комітету Первинної організації незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН» від 18 червня 2016 року (а. с. 6).

Відповідно до листа від 19 липня 2016 року № 371 на ім`я голови ліквідаційної комісії за підписом голови правління, у ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» станом на 19 липня 2016 року немає будь-яких вакансій (а. с. 65).

Щодо недотримання профспілкою строків повідомлення роботодавця про своє рішення

Згідно з частиною третьою статті 64 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо.

Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

За приписами пункту 10 статті 247 КЗпП України, статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє у наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 43 КЗпП та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2, 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до частини третьої статті 252 КЗпП України та частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки) допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання профспілок).

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкова організація приймає його самостійно, на власний розсуд і не зобов`язана надавати згоди на розірвання трудового договору навіть при обґрунтованому поданні про звільнення.

Отже, роботодавцю надається право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (частини четверта, шоста статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», частини п`ята, сьома статті 43 КЗпП України) лише у двох випадках: якщо профспілковий орган у встановлений законом строк не повідомив про прийняте рішення у письмовій формі або у випадку відсутності обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Задовольняючи позов частково, суди виходили з того, що профспілковими організаціями у наданні згоди на звільнення позивача була належним чином надана вмотивована відмова, а відмова профспілкового органу щодо надання згоди на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, що суди, дійшовши висновку про обґрунтованість відповіді Первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України ЗАТ «Кримський ТИТАН» у ненаданні згоди на звільнення ОСОБА_1 , не зазначили, які саме норми КЗпП України порушені відповідачем та чи знайшли своє підтвердження обставини, зазначені у відмові профспілки, зважаючи на досліджені у судовому засіданні докази є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідь профспілкової організації є обґрунтованою з посиланням на обставини та норми права.

Висновок про правильне застосуваннястатті 43 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 24 вересня (справа № 6-604цс14) та від 22 жовтня 2014 року (справа № 6-163цс14).

Відповідно до цього висновку за змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Також у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року сформульовано такий правовий висновок (справа № 6-703цс15). В аспекті положень частини сьомої статті 43 і частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України 2004 року) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами». Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

У справі, що переглядається у касаційному порядку, суди дійшли висновку про обґрунтованість рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на звільнення працівника. Такий висновок зроблений судами після перевірки відповідності рішення профспілкового органу нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника. У рішенні профспілкового органу є посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що Первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН» не надала згоду на звільнення позивача з пропуском строку для надання відмови, тому згідно з частиною четвертою статті 39 Закону України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» вважається, що профспілковий орган надав згоду на розірвання трудового договору, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем у справі під час судового розгляду заперечень щодо строку направлення вищезазначеного рішення профспілки не надходило.

Доводи касаційної скарги, що суди безпідставно посилались на протокол засідання Первинної профспілкової організація незалежної профспілки гірників України філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН», оскільки цей документ підписаний особою, яка не мала права його підписувати, а тому він немає доказової сили по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик