Провадження № 2-о/200/207/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» листопада 2019 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Яковенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 13.08.2019 заявники звернулися із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заяви зазначили, що 11 вересня 2009 року вони уклали шлюб, від якого у них є донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки, сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуття взаємної любові, та зважаючи на те, що спільного господарства на сьогодні не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, вважали за необхідне звернутись до суду з даною заявою про розірвання шлюбу.

Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання дитини з матір`ю, батько бере на себе обов`язок приймати участь у вихованні та утриманні доньки.

Заявники підтримали заяву в повному обсязі, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , заявники уклали шлюб 11 вересня 2009 року, актовий запис №719 зроблений Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

Від шлюбу подружжя ОСОБА_1 має доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ).

Також встановлено, що між заявниками 13.08.2019 укладено і посвідчено нотаріально Договір між батьками про спільне утримання, здійснення батьківських прав та визнання місця проживання дитини зареєстрований в реєстрі за №3010, про те, що ОСОБА_5 буде проживати з матір`ю; визначено порядок виховання батьком дитини.

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положенням ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із заяви вбачається, що між заявниками втрачені взаємні почуття, які раніше спонукали їх до створення сім`ї, а тому вони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати сім`ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов`язаних з розірванням шлюбу.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам заявників, тому вимоги заявників підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Оскільки заявник ОСОБА_1 не виявила бажання змінити прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 43, 76, 81, 264, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 109 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 11 вересня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, який було укладено між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с.Немирів Вінницької області, громадянином України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с.Ілліча Кунгурського району Пермської області Російської Федерації, громадянкою України, актовий запис №719.

Після розірвання шлюбу заявниці залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску