Постанова

Іменем України

26 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 234/13785/16-ц

провадження № 61-17083св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: міський голова м. Краматорська Панков Андрій Вікторович, Краматорська міська рада Донецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Жданової В. С., Будулуци М. С., Санікової О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до міського голови м. Краматорська Панкова А. В., Краматорської міської ради Донецької області про визнання протиправним та недійсним розпорядження міського голови, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що міським головою м. Краматорська Панковим А. В. видано розпорядження № 250-к від 19 травня 2016 року про звільнення: ОСОБА_1 - голови комітету мікрорайону № 6 у зв`язку з закінченням повноважень керівника органу самоорганізації населення; ОСОБА_2 - секретаря комітету мікрорайону № 6 у зв`язку з закінченням повноважень секретаря органу самоорганізації населення. Вважають це розпорядження таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Підставою звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є протокол конференції населення за місцем проживання у виборчі органи самоорганізації населення «Комітету мікрорайону № 6» від 19 травня 2016 року, яке позивачі вважають незаконним та таким, що порушують їх трудові права. Зазначають, що такого органу самоорганізації як «Комітет мікрорайону №6» не існує, проведення виборів комітетів органів самоорганізації населення - це обман мешканців мікрорайону.

Позивачі працювали у структурному підрозділі органу місцевого самоврядування Краматорської міської ради під назвою «Комітети мікрорайонів № 1-6» на посадах голови (ОСОБА_1) та секретаря ( ОСОБА_2 ), виконували завдання і функції місцевого самоврядування, одержували плату за рахунок місцевого бюджету та були підлеглими Краматорському міському голові. Розпорядження міського голови № 250-к від 19 травня 2016 року не містить посилання на норми КЗпП України, а посилання на статтю 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення» є незаконним.

На підставі вказаного ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просили визнати недійсним розпорядження Краматорського міського голови Панкова А. В. від 19 травня 2016 року № 250-к про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; поновити на посадах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; стягнути з виконавчого комітету Краматорської міської ради на користь позивачів середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним розпорядження Краматорського міського голови Панкова А. В. від 19 травня 2016 року №250-к про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Поновлено на посадах ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 61 114,05 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 55 857,90 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 19 травня 2016 року одночасно було проведено дві конференції мешканців мікрорайону стосовно виборів голови та секретаря органу «Комітету мікрорайону № 6», та існує два протоколи щодо обрання голови та секретаря мікрорайону.

Додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 6 жовтня 2017 року доповнено рішення суду першої інстанції від 21 вересня 2017 року. Абзац третій резолютивної частини доповнено наступним текстом: «Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на займаних посадах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 »

Додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року резолютивна частина рішення доповнена абзацом четвертим: «Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з виконавчого комітету Краматорської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за один місяць, в сумі 4 007,12 грн» та абзацом п`ятим таким змістом: «Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з виконавчого комітету Краматорської міської ради на користь ОСОБА_2 середньомісячного заробітку за один місяць, в сумі 3 820,92 грн»

Додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року до резолютивної частини рішення суду внесено доповнення: «Стягнути з виконавчого комітету Краматорської міської ради судовий збір в сумі 1 182,51 грн на користь держави в особі Державної судової адміністрації України».

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року виправлено допущені описки у виконавчих листах № 234/13786/16-ц провадження 2/234/276/17.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05 грудня 2017 року в тексті рішення суду першої інстанції від 21 вересня 2017 року, додатковому рішенні від 06 жовтня 2017 року, додатковому рішенні від 13 жовтня 2017 року, ухвалі суду від 14 листопада 2017 року виправлено допущені описки в імені позивача «ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2018 року скасовано рішення Краматорського міського суду Донецької області від 21 вересня 2017 року, додаткові рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2017 року, 13 жовтня 2017 року та від 14 листопада 2017 року, ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року та від 05 грудня 2017 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що строк дії повноважень позивачів, визначених статтею 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення», протоколом конференції органу самоорганізації населення від 15 квітня 2011 року та розпорядженням міського голови від 15 квітня 2011 року, вже закінчився. Строк дії повноважень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у виборному органі самоорганізації населення обмежений у часі - визначений строком дії повноважень відповідної ради.

Строк дії міської ради закінчився, отже, розпорядження голови Краматорської міської ради від 19 травня 2016 року №250-к, відповідно до статті 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення» про звільнення позивачів у зв`язку із закінченням строку своїх повноважень є правомірним.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

На думку позивачів, апеляційний суд невірно застосовав статтю 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення», оскільки позивачі працювали у виконавчих органах Краматорської міської ради.

Також у розпорядженні від 19 травня 2016 року № 250-к немає посилання на положення КЗпП України.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу Краматорська міська рада просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, оскільки доводи скарги є необґрунтованими та недоведеними.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

01 жовтня 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що рішенням Краматорської міської ради від 29 травня 2002 року № 11/4-48 надано дозвіл на утворення органу самоорганізації населення в межах виборчого округу комітетів мікрорайонів, зокрема, «Комітету мікрорайону № 6». Відповідно до цього рішення фінансування роботи комітетів мікрорайонів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Згідно із статтею 12 Закону України «Про органи самоорганізації населення» збори (конференція) жителів затверджують Положення про органи самоорганізації населення.

У виконання цього рішення були створені комітети мікрорайонів м. Краматорська, зокрема, «Комітет мікрорайону № 6».

12 квітня 2011 року затверджено «Положення про Комітет мікрорайону № 6 м. Краматорська», в якому зазначено, що Комітет є представницьким органом, утвореним жителями мікрорайону; не є юридичною особою; має бланк, печатку; створений по територіальному принципу (вказано села та вулиці), вказано юридичну адресу ( вул. Центральна № 5 ).

Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради Донецької області від 15 квітня 2011 року № 184-к ОСОБА_1 призначено головою комітету мікрорайону № 6 з 12 квітня 2011 року, як таку, що обрана на конференції населення по місту проживання у виборчі органи самоорганізації населення комітету мікрорайону № 6.

Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради від 19 травня 2016 року № 250-к на підставі протоколу конференції населення по місту проживання у виборчі органи самоорганізації населення ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 19 травня 2016 року у зв`язку з закінченням строку повноважень, згідно із статтею 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення».

Розпорядженням Краматорського міського голови від 15 квітня 2011 року № 184-к ОСОБА_2 призначено на посаду секретаря комітету мікрорайону № 6 як таку, що обрана на конференції населення за місцем проживання в виборчі органи самоорганізації населення.

Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради від 19 травня 2016 року № 250-к на підставі протоколу конференції населення по місту проживання у виборчі органи самоорганізації населення ОСОБА_2 звільнено із займаної посади секретаря комітету мікрорайону № 6 з 19 травня 2016 року у зв`язку з закінченням строку повноважень, згідно із статтею 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення».

Установлено, що підставою звільнення є протокол конференції населення по місту проживання в виборчі органи самоорганізації населення «Комітет мікрорайону № 6» від 19 травня 2016 року. Звільнення відбулось відповідно до статті 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення», статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 2 Закону України «Про органи самоорганізації населення» органи самоорганізації населення - представницькі органи, що створюються жителями, які на законних підставах проживають на території села, селища, міста або їх частин, для вирішення завдань, передбачених цим Законом.

За правилом частини першої статті 6 Закону України «Про органи самоорганізації населення» обирати та бути обраними до органу самоорганізації населення в порядку, визначеному цим Законом, можуть жителі, які на законних підставах проживають на відповідній території.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про органи самоорганізації населення» орган самоорганізації населення обирається зборами (конференцією) жителів за місцем проживання на основі загального, рівного виборчого права шляхом таємного голосування жителів, які на законних підставах проживають на відповідній території. Право голосу на виборах мають жителі, які досягли на день їх проведення вісімнадцяти років. Не мають права голосу жителі, яких визнано судом недієздатними. Загальний склад органу самоорганізації населення визначається зборами (конференцією) жителів за місцем проживання.

Організація проведення зборів (конференції) жителів за місцем проживання, як правило, покладається на виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради.

Орган самоорганізації населення обирається у складі керівника, заступника (заступників) керівника, секретаря, інших членів. Обраними до складу органу самоорганізації населення вважаються особи, які одержали більше половини голосів учасників зборів (конференції) жителів за місцем проживання.

Члени органу самоорганізації населення можуть бути достроково відкликані за рішенням зборів (конференції) жителів за місцем проживання, що утворили даний орган.

Переобрання органу самоорганізації населення, відкликання, обрання окремих його членів замість вибулих чи зміна кількісного складу органу самоорганізації населення здійснюється зборами (конференцією) жителів за місцем проживання в порядку, встановленому цією статтею.

Установлено, що розпорядженням міського голови Краматорської міської ради від 15 квітня 2011 року №184-к ОСОБА_1 призначена на посаду голови, а ОСОБА_2 - на посаду секретаря Комітету мікрорайону № 6 з 15 квітня 2011 року як такі, що обрані на конференції населення по місту проживання у виборчі органи самоорганізації населення, відповідно до записів у трудових книжках.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення» орган самоорганізації населення обирається терміном на строк повноважень відповідної ради, якщо інше не передбачено рішенням ради чи положенням про орган самоорганізації населення.

Отже, строк дії повноважень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказаних посадах у виборному органі самоорганізації населення обмежений у часі визначений строком дії повноважень відповідної ради.

На час ухвалення розпорядження міського голови Краматорської міської ради від 19 травня 2016 року № 250-к строк дії повноважень відповідної Краматорської міської ради сплив, а за результатами проведеної 19.05.2016 року звітно-виборчої конференції головою та секретарем Комітету мікрорайону № 6 обрано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно, що зафіксовано протоколом конференції населення по місту проживання у виборчі органи самоорганізації населення «Комітет мікрорайону № 6» від 19.05.2016 року. Незаконність та обрання вказаних осіб не оскаржена, а результати цих виборів не скасовано.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлено позивачів на відповідних посадах, оскільки розпорядженням голови Краматорської міської ради від 19 травня 2016 року №250-к правомірно, відповідно до статті 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення», позивачі звільнені у зв`язку із закінченням строку своїх повноважень.

При цьому, апеляційний суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовує доводи і заперечення сторін.

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що судом апеляційної інстанції встановлено, що під час проведення зборів (конференції) жителів зазначені вимоги Закону України «Про органи самоорганізації населення» були дотримані, зокрема, при проведенні конференції 19 травня 2016 року за участю делегатів, вибраних мешканцями мікрорайону, була затверджена повістка дня та регламент зборів, текст та форма бюлетенів для голосування, визначений кількісний склад комітету тощо, проведено вибори нового складу органу самоорганізації населення.

При цьому доводи касаційної скарги про те, що у розпорядженні про звільнення не зазначена норма КЗпП України єбезпідставними, оскільки вказані обставини не впливають на правильність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції. При цьому позивачі не позбавлені можливості звернутися із заявою про внесення відповідних виправлень та доповнень до наказу про звільнення. Також слід ураховувати, що звільнені позивачі були з підстав, визначених, зокрема, спеціальним законодавством - Законом України «Про органи самоорганізації населення».

Крім того, апеляційним судом встановлено, що позивачі не були посадовими особами виконавчих органів Краматорської міської ради, були призначені на посади в орган самоорганізації населення за результатами звітно-виборчої конференції, і звільнені з посад вони були саме з підстав, визначених спеціальним законодавством - Законом України «Про органи самоорганізації населення».

Посилання позивачів на те, що не існує такого органу самоорганізації населення як «Комітет мікрорайону №6» є необґрунтованим, оскільки спростовується матеріалами справи у взаємному зв`язку із положеннями Закону України «Про органи самоорганізації населення».

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників із висновком апеляційного суду щодо оцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило