ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12682/18

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/419/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК",

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 січня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - м. Чернігів

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 11.01.2019,

У С Т А Н О В И В:

22.11.2018 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15400,24 грн та судових витрат в сумі 1762 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 05.07.2012 між банком та ОСОБА_2 (у зв'язку із укладенням шлюбу 25.05.2015 змінила прізвище на ОСОБА_2) був укладений договір № б/н, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 2300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі, проте ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 15400,24 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Скаржник посилається на те, що відповідач своїм підписом засвідчила, що заява-анкета разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Норми законодавства не встановлюють обов'язкового підписання всіх складових документів, які складають один цілий договір, а узгодження приєднання до них з боку сторони, яка не приймає участь у їх розробці, може відбуватись у будь-якій формі, зокрема, підписанням типового бланку або типової анкети-заяви. Скаржник наполягає на тому, що відсутність підпису відповідача в Умовах при наявності його письмового свідчення в анкеті-заяві про те, що позичальник ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору. Підписуючи анкету-заяву від 05.07.2012 відповідач пройшла ідентифікацію в банку, а тому повторне заповнення будь-яких анкет-заяв, підписання інших додаткових документів не вимагалось, саме тому на підставі договору від 05.07.2012 ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту із строком дії до 10/16, яка потім неодноразово перевипускалась. Активація ОСОБА_2 картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору на визначених сторонами Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Відповідач користувалась грошима, отримувала кошти через банкомати, що свідчить про отримання нею картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Банком надані суду первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості. Ці документи є належними та допустимими доказами по справі. Скаржник стверджує, що є доведеним факт укладення між позичальником та відповідачем договору, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, а частково сплачуючи заборгованість за договором, відповідач визнала свої зобов'язання та розміри встановлених обов'язкових платежів.

Відповідач ОСОБА_2 не скористалась своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ч.1 ст.81 ЦПК України та не надав суду документальне підтвердження звернення відповідача із заявою про надання кредиту та фактичного надання кредиту позивачем; копію Пам'ятки клієнта, яка згідно Анкети-заяви є невід'ємною частиною договору, і таким чином не довів у суді сам факт укладення з відповідачем Договору про надання банківських послуг. Додані позивачем до позовної заяви документи, а саме: Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також витяги з Умов і Тарифів позивача в сукупності не визначають умови кредитного договору між сторонами та не підтверджують наявність у позивача права нараховувати відсотки за користування коштами, надання яких нічим по справі не підтверджено, а також неустойку як наслідок порушення відповідачем договірного зобов'язання.

Апеляційний суд не може погодитись із таким висновком, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.07.2012 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, за яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом в розмірі 2300 грн.

Це підтверджується копією власноручно підписаної позичальником анкети-заяви, копією Умов та правил надання банківських послуг, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

У зазначеній заяві відповідач вказує, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг між ним та позивачем. Цей договір відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично лонгується, якщо жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору.

У тексті Анкети-заяви також зазначено, що відповідач ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов'язувалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їхніми змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладення кредитного договору у письмовій формі передбачено приписами ст.1055 ЦК України і недодержання вказаної форми є ознакою нікчемності договору.

Колегія суддів вважає, що укладення договору між сторонами відбулось шляхом подання ОСОБА_2 заяви про приєднання, у тексті якої зазначено, що вона погодилась із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ці Умови використання кредитних карток, Пам'ятка Клієнта, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт (Тарифи), а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (Заява) встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Отже, між сторонами був укладений у письмовій формі кредитний договір.

Згідно із матеріалами справи АТ КБ „ПРИВАТБАНК" зобов'язання за Договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитну картку з можливістю користуватися кредитним лімітом у розмірі, встановленому договором.

За час дії кредитного договору відповідач отримувала кредитні картки тричі - 25.03.2013 карту НОМЕР_2, 03.08.2015 - карту НОМЕР_3, а також 11.02.2016 карту НОМЕР_3, яка мала термін дії до останнього дня 07/19. Зазначена інформація міститься в довідці АТ «ПРИВАТБАНК» на а.с.57 і відповідачем не спростована.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо факту укладення між сторонами кредитного договору.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, про що свідчить виписка по особовому рахунку клієнта ОСОБА_2 за період з 01.01.1999 по 04.02.2019 (а.с.58-59). Картка використовувалась як засіб здійснення платежів та зняття готівки за рахунок коштів позикодавця, мало місце часткове погашення кредиту. Вказана обставина свідчить як про факт отримання відповідачем кредитних коштів, так і про обізнаність відповідача щодо умов кредитування та згоду з ними. За таких умов, відсутність в матеріалах справи Пам'ятки клієнта не могла бути підставою для відмови в позові.

Відповідно до п. 1.1.2.1.7 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

Пунктом 1.1.2.1.8 вищевказаних Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Звертаючись з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що станом на 11.11.2018 у ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 15400,24 грн, яка складається з: 303,64 грн - заборгованості за кредитом; 3269,80 грн - заборгованості по процентах за користування кредитом; 10617,26 грн. - заборгованості по пені, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн штрафу (фіксована частина) та 709 грн 55 коп. штраф (процента складова).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань.

ОСОБА_2 розрахунок боргу по кредитному договору та відсоткам, наданий позивачем, не спростовано, отже розмір заявленої позивачем в цій частині заборгованості знайшов своє підтвердження.

Разом з тим, відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пеня, як вид неустойки, нараховується у відсотках за несвоєчасно виконане зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання,

Згідно ст.61 Конституції України зазначено, ніхто не може двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У даному випадку, за одне й те саме порушення зобов'язання (порушення строків виконання зобов`язання, несвоєчасне виконання зобов`язання) Банк накладає подвійну відповідальність одного виду.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня - є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому, їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15.

Тому, суд вважає, що одночасно застосовувати і штраф і пеню, в даному випадку, є неправомірним.

Аналізуючи умови кредитного договору, при вирішенні питання щодо обрання форми відшкодування неустойки відповідачем, суд виходить з пріоритетності форм неустойки (штрафу та пені) вказаних в пункті 2.1.1.4.10 Умов та правил надання банківських послуг. В даному пункті сторони дійшли згоди, що кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом, направляються для погашення штрафів згідно розділів 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.8.1, 2.1.1.16.1, далі - комісій, далі - пені, далі - відсотків по овердрафту, тіла овердрафту, далі - штрафів згідно розділів 2.1.1.12.6.2 і 2.1.1.12.7.4 цих Умов (а.с.21).

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що позивачем заявлені суми штрафів згідно розділу 2.1.1.7.6, заборгованість за якими погашається в першу чергу, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по пені в сумі -10617,26 грн.

Стягнення з відповідача штрафу в сумі 500 грн колегія суддів вважає правомірним і таким, що відповідає як умовам договору, зокрема п.7, так і вимогам закону.

Що стосується вирішення позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 1209,54 грн (процентна складова), колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цих договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань становить 500 грн +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Враховуючи, що сума заборгованості за кредитом становить 3573,44 грн, то 5% від суми заборгованості становить 178,67 грн. Таким чином, суми штрафів 500 грн та 178,67 грн і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором б/н від 05.07.2012, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», становить 4252 грн 11 коп., та складається із суми заборгованості за тілом кредиту -303,64 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом -3269,80 грн, штрафу 500 грн (фіксована частина) та штрафу 178,67 грн (процентна складова).

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В суді першої інстанції судові витрати позивача складають 1762 грн 00 коп. (а.с.1). Позовні вимоги задоволено на 27,6% (4252,11 х 100 : 15400,24 = 27,6 %)), отже за розгляд справи в суді першої інстанції з відповідача на користь позивача належить стягнути 486,31 грн судового збору (1762 :100 х 27,6% =486,31).

При подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатило 2643 грн (а.с.51). Апеляційна скарга також задоволена на 27,6 % (4252,11 х100 :15400,24). Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 729, 47 грн (2643 :100 х 27,6% =729,47).

Загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1215,88 грн (486,31 +729,57= 1215,88).

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.1, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 січня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) 4252 грн 11 коп. (чотири тисячі двісті п'ятдесят дві гривні одинадцять копійок ) заборгованості за користування кредитом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1215 грн 88 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді Чернігівського апеляційного суду

О.Є.Мамонова

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Повний текст складений 03.04.2019.