Справа № 561/1053/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Зейкан Н.М.

секретар судового засідання Левчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В позовній заяві вказував, що 24 жовтня 2012 року помер його батько ОСОБА_2. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Млинок по вул. Шкільна, 1 Зарічненського району Рівненської області. Він є спадкоємцем першої черги за законом і прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої спадкові права не зміг оформити вчасно, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Покликаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Млинок по вул. Шкільна, 1 Зарічненського району Рівненської області.

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання не з'явився. В заявах, адресованих суду, просив розгляд справи провести без його участі. Позов підтримує і, покликаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просить задовольнити його вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надіслав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника. Відзиву не подавав.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Борівською сільською радою, ОСОБА_2 помер 24 жовтня 2012 року.

Як вбачається зі свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1, батьком останнього значиться ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивач по справі ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, як син спадкодавця.

Відповідно до довідки Борівської сільської ради Зарічненського району від 06.02.2018 року, яка видана ОСОБА_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1964 року по 24.10.2012 року. На день смерті ОСОБА_2 з ним проживав син ОСОБА_1 без реєстрації (період проживання: з 13.02.2008 року проживає без реєстрації по даний час).

Як вбачається з інформаційних довідок із Спадкових реєстрів та повідомлення Зарічненської державної нотаріальної контори, наданих за запитом суду, після смерті ОСОБА_2, який помер 24.10.2012 року із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа не заводилась. Заповіт не посвідчувався. Свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалось.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

Вирішуючи питання про те, чи підлягає розгляду судом справа про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, суд враховує наступне.

Главою 86 Цивільного кодексу України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В матеріалах справи відсутня обгрунтована постанова нотаріуса про відмову у видачі для ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене, суд рахує, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 264, 265 ЦПК України, суд,-.

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідач: Борівська сільська рада Зарічненського району Рівненської області, с. Борове вул. Мостова, 1 Зарічненського району Рівненської області.

Головуючий Н. М. Зейкан