Провадження № 22-ц/801/1339/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 рокуСправа № 127/11403/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Панасюка О.С., Сопруна В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 127/11403/19 за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 - Богословського Сергія Вікторовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2019 року, постановлену у складі судді Романюк Л.Ф.,

встановив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Центральний ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області).

Скарга мотивована тим, що у Центральному ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №56595703 по стягненню з ОСОБА_3 на користь ГУ ДФС України у Вінницькій області боргу на загальну суму 91115, 08 грн.

В межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем Голубчик Ю.В. винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_3 , зокрема, на транспортний засіб - мікроавтобус марки IVECO-35E10V, 1999 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Цей транспортний засіб ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 11 червня 2011 року, однак після сплати коштів, заявнику стало відомо про арешт цього транспортного засобу. Того ж самого дня ОСОБА_3 видав на ім`я ОСОБА_1 . довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І., яка зареєстрована в реєстрі за № 1504.

Йому стало відомо, що крім зазначеного транспортного засобу у власності ОСОБА_3 є інше майно, зокрема інші транспортні засоби, які мають значно більшу вартість, боржник періодично сплачує заборгованість і на даний час вона становить близько 88 000 грн.

З метою зняття арешту з транспортного засобу, заявник звернувся із заявою до Начальника Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, на яку отримав відповідь про те, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду.

Керуючись статтями 447, 448, 449 ЦПК України просив визнати дії Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області протиправними.

Зобов`язати Центральний ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області зняти арешт з транспортного засобу - мікроавтобуса марки IVECO-35E10V, 1999 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі довіреності з правом продажу та обміну наданої ОСОБА_3

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспорти засобом без належного укладання договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до законну договором і не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а тому вимога про зняття арешту є передчасною, порушення державним виконавцем встановленого законом порядку не доведено.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатом Богословським С.В., Пічкур М.М. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на неповне з`ясування усіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги повністю повторюють доводи скарги ОСОБА_1

Учасники справи правом відзиву не скористалися.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Богословський С.В. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити.

ОСОБА_1 та представник Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що відповідно до листа Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області № 26194/15.26-25/22 від 12 березня 2019 року, на виконанні у Центральному ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження № 56595703 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ГУ ДФС України у Вінницькій області на загальну суму 91115, 08 грн. В ході проведення виконавчих дій за боржником було виявлено транспортні засоби: Iveco 351Е10V 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ГАЗ 322132 тип кузова вантажно-пасажирський - В, д.н.з. НОМЕР_3 шасі НОМЕР_4 . 11 травня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та накладено обтяження в реєстрах рухомого та нерухомого майна. 20 вересня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про розшук вищевказаних транспортних засобів (а.с.6).

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області на підставах, передбачених статтями 447-449 ЦПК України, в якій просив визнати протиправними дії Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області та зобов`язати зняти арешт з транспортного засобу, який належить йому на підставі довіреності, наданої ОСОБА_3

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ст. 448 ЦПК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За змістом вищевказаних норм, із скаргою на дії державного виконавця в порядку цивільного судочинства може звернутися лише сторона виконавчого провадження, яка вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до норм ЦПК України, порушено її права чи свободи.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення.

За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

З матеріалів справи видно, що стягувачем у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні у Центральному ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області є ГУ ДФС у Вінницькій області, а боржником - ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 , який не є стороною вказаного виконавчого провадження, звернувся із скаргою на дії Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області та просив зняти арешт на транспортний засіб, накладений в межах стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ГУ ДФС у Вінницькій області.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга (п.1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із частиною першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як роз`яснено в п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6 інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом .

Не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом

Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 823/359/18.

З огляду на наведене, згідно з ч.1 ст. 447 ЦПК України та ч.1 ст. 287 КАС України такі вимоги ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції, розглядаючи скаргу не з`ясував належним чином, що ОСОБА_1 , який не є стороною виконавчого провадження, звернувся до суду в порядку, передбаченому ЦПК України саме із скаргою на дії державного виконавця, а не з позовом про звільнення майна з-під арешту, не з`ясував його процесуальний статус у виконавчому провадженні.

Також суд першої інстанції, розглядаючи скаргу не з`ясував в порядку якого судочинства прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 боргу, яке перебуває на виконанні у Центральному ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, в ході якого накладено арешт на спірний автомобіль та чи підлягає скарга розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 255,377, 381,382,383,384, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Богословського Сергія Вікторовича задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2019 року скасувати, а провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 червня 2019 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: О.С. Панасюк

В.В. Сопрун