ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2481/17 Номер провадження 22-ц/814/3072/19Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Городівським О.А., повний текст рішення складено 09 жовтня 2019 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що між ними було укладено договір б/н від 21.03.2013 р., за умовами якого відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 8000 грн. шляхом встановлення на картковий рахунок.

Відповідно до договору, відповідачка зобов`язувалася в порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками, а також оплачувати комісії.

Оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань по договору належним чином не виконала, за нею утворилась заборгованість станом 02.10.2017 р. у сумі 16 712,44 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 194,78 грн., заборгованості по процентам 5 578,89 грн., заборгованості за пенею 4 666,75, штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 772,02 грн., які банк просив стягнути з неї на його користь та понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1600 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

З вказаним рішенням місцевого суду не погодився позивач АТ КБ «ПриватБанк», оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов банку.

Позивач вказує, що підписавши анкету-заяву від 21.03.2013 р., відповідач приєдналася до Умов і правил надання банківських послуг, користувалася кредитними коштами, які були надані на платіжну картку в сумі 8300 грн. та здійснювала погашення заборгованості, чим висловила згоду з формою договору та його умовами.

Вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.

Розгляд справи проводиться судом апеляційної інстанції в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження факту укладення кредитного договору № б/н від 21.03.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 надано копію анкети-заяви, датованої 21.03.2013 р., яка заповнена рукописним способом. У графі «тип бажаної картки» внесено відмітку «Зарплатний пакет», а в графі, щодо розміру бажаного кредитного ліміту міститься відмітка «0» (а.с. 8).

У зв`язку із запереченнями відповідачки ОСОБА_1 щодо укладення з позивачем кредитного договору та підписання анкети-заяви від 21.03.2013 р., ухвалою суду першої інстанції від 05.01.2018 року в АТ КБ «ПриватБанк» витребувано оригінал анкети-заяви, який надано суду 03.04.2018 року, та виконаний друкарським способом, а також не містить жодних відміток в полях щодо типу бажаної картки та розміру бажаного кредитного ліміту (а.с.47,72).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог не є достатніми, оскільки не дають змоги дійти однозначного висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши надані позивачем копію анкети-заяви від 21.03.2013 року та її оригінал, які відрізняються одне від одного, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що між сторонами було укладено кредитний договір від 21.03.2013 року на умовах, вказаних у позовній заяві, та, відповідно, виникли кредитні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджені, тому правильних висновків місцевого суду не спростовують та залишаються колегією суддів без задоволення.

Надана позивачем до апеляційної скарги довідка, в якій зазначено , що за ОСОБА_1 рахується картка № НОМЕР_1 , дата відкриття 21.03.2013 р. з терміном дії до січня 2017 року, а також виписка про рух коштів за вказаною карткою, до уваги колегії суддів не приймаються, оскільки доказів про те, що позивачкою було отримано кредитну картку з таким номером та строком дії матеріали справи не містять.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Між тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він не мав можливості подати вказані документи до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун