Справа № 182/9877/18
Провадження № 2/0182/874/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.02.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Нікопольського виконкому Дніпропетровської області, третя особа Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «№ 47», про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, посилаючись на наступне.

30 жовтня 2013 року померла її мати ОСОБА_2, яка при житті заповіту не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла вона - її єдина донька, так як була зареєстрована із спадкодавцем до дня її смерті за однією адресою, а саме: АДРЕСА_2. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Вона звернулась до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 13 жовтня 2017 року, але 01 грудня 2017 року отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі відсутності правовстановлюючого документа на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Її мати ОСОБА_2 в 1990 році сплатила повністю пай за вказану квартиру (повна сума паєнагромадження складає 6 885, 28 рублів), про що видана довідка головою ОСББ «№ 47» за № 89 від 26 листопада 2018 року, була зареєстрована та проживала у зазначеному житлі разом з нею, але не зареєструвала при житті своє право власності. Згідно ст.15 Закону України «Про власність», член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. Вона прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, доглядає за вказаною спадщиною і вважає, що, відповідно до діючого законодавства, має цілком законне право на оформлення за собою спадкових прав, але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру не має змоги оформити спадок на своє імя, у звязку з чим вимушена звернутись до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, представники відповідача та третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно розяснення Пленуму Верховного Суду України в Постанові „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року в п.23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, 30.10.2013 року померла мати позивачки ОСОБА_2 (а.с.5, 29), яка при житті заповіту не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26). Спадщину після смерті матері ОСОБА_2 фактично прийняла позивачка - її донька (а.с.6), так як була зареєстрована із спадкодавицею до дня її смерті за однією адресою, а саме: АДРЕСА_2 (а.с.4). Позивачка звернулась до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 (а.с.39, 43), але 01.12.2017 року отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі відсутності правовстановлюючого документа на спірну квартиру (а.с.7). Мати позивачки ОСОБА_2 в 1990 році сплатила повністю пай за вказану квартиру (повна сума паєнагромадження складає 6 885, 28 рублів), про що видана довідка головою ОСББ «№ 47» за № 89 від 26.11.2018 року (а.с.11), була зареєстрована та проживала у зазначеному житлі разом з позивачкою (а.с.9), але не зареєструвала за життя своє право власності (а.с.8, 26). Позивачка прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, доглядає за вказаною спадщиною.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, право власності на трикімнатну квартиру (загальною площею квартири 61,6кв.м., житловою площею 44,5 кв.м.), розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Патріотів України (колишня К.Лібкнехта) буд.91, кв.22, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 13 жовтня 2017 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3