КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену суддею Марфіною Н.В. 10 жовтня 2019 року про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника по цивільній справі за поданням головного державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної М.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи,

У С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2019 року головний державний виконавець Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Нікітіна М.О. звернулася до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи подання тим, що на виконанні у Дніпровському РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває зведене виконавче провадження №60048784, до складу якого входять виконавчі документи: ВП№59842828 з примусового виконання виконавчого листа №2-4501/2010, виданого 05.02.2019 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 990 331,77 грн; постанова №56489440 від 17.09.2019 Дніпровського ДВС м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 170 872,50 грн; постанова №56489440 від 17.09.2019 Дніпровського ДВС м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн.

Вказувала, що з метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем направлено запити до ДФС, ПФУ, МВС, згідно відповідей, божник не працевлаштований, пенсію не отримує. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_1 .

20.08.2019 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, копію якої направлено боржнику до виконання. Відомості про арешт внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

20.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, які направлено до банківських установ для виконання, однак, відповідно до відомостей провідних банківських установ відкритих рахунків у боржника не має.

Вказувала, що 10.09.2019 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою місця проживання боржника, з метою проведення опису та арешту квартири, що зареєстрована на праві власності за боржником, однак двері ніхто не відчиняв. Було опитано сусідів, та встановлено, що в квартирі ніхто не проживає, про що складено акт, та залишено виклик до державного виконавця.

13.09.2019 боржник з?явилась до державного виконавця, але відмовилась від надання будь - яких пояснень, відмовилась допустити державного виконавця до квартири з метою її опису, про що складено акт.

Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про призначення виконавчих дій з опису квартири боржника, боржникові про призначення виконавчих дій повідомлено за телефоном, про що складений відповідний акт.

17.09.2019 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник за адресою не мешкає, про що складено відповідний акт.

З огляду на викладене, державний виконавець вважає, що наведені обставини свідчать про ухилення боржника від виконання зобов?язань та невиконання обов?язків, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної М.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника -фізичної особи задоволено.

Дозволено головному державному виконавцю Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіній М.О. примусове проникнення до житла, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні подання мотивуючи тим, що ухвалу було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі. Зокрема, йдеться про осіб, які є членами сім?ї боржника та проживають та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , серед яких є малолітня дитина. Державний виконавець, який звернувся до суду з поданням, володіє вказаною інформацією та зобов`язаний був повідомити її суду.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого рішення, що боржник була обізнана про відкриття виконавчих проваджень. Такий висновок суд робить з огляду на матеріали виконавчого провадження, з яких вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження, кожного із зведених виконавчих проваджень, копія постанови про арешт майна боржника направлялась боржнику до виконання, за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, звертає увагу суду, що адреса проживання та реєстрації боржника це: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що державному виконавцю достеменно було відомо це та не зрозуміло на якій підставі, остання направляла будь-яку кореспонденцію за адресою, до якої боржник не має жодного відношення.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на вказану обставину, та зробив помилковий висновок, що вона була обізнана з постановами про відкриття виконавчого провадження та отримувала їх.

Звертаючись до суду з поданням про входження до житла боржника державним виконавцем не надано суду доказів, що боржнику було відомо про виклик до державного виконавця на певну дату чи відносно проведення виконавчих дій у визначений час і він ухилився від проведення таких дій.

Звертає увагу суду, що акти, складені державним виконавцем містять неправдиві відомості, складені без законних на те підстав та порушують конституційні права та інтереси боржника.

Крім того вказує, що квартира боржника підпадає під дію Закону України «Промораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, загальна площа якої не перевищує 140 кв. метрів, яка використовується як місце постійного проживання боржника та її сім?ї.

ОСОБА_1 та її представник в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник стягувача АТ «УкрСиббанк» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Державної виконавчої служби до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця не суперечать вимогам закону і звертаючись з поданням до суду, державний виконавець навів переконливі доводи своїх вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом установлено, що на примусовому виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває зведене виконавче провадження №60048784, до складу якого входять наступні виконавчі документи: ВП№59842828 з примусового виконання виконавчого листа №2-4501/2010, виданого 05 лютого 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 990331,77 грн; постанова №56489440 від 17.09.2019 року Дніпровського ДВС м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 170872,50 грн; постанова №56489440 від 17.09.2019 року Дніпровського ДВС м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн.

З метою виконання вищезазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем, під час вчинення виконавчих дій, постановою державного виконавця від 20 серпня 2019 року, накладено арешт на все майно боржника.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, копія постанови про відкриття виконавчого провадження, кожного із зведених виконавчих проваджень, копія постанови про арешт майна боржника направлялась боржнику до виконання, за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта боржника ОСОБА_1 встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме, квартира АДРЕСА_1 .

Вищезазначений об?єкт нерухомості перебуває в іпотеці стягувача відповідно до договору іпотеки № 2986 від 19 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кияшко А.В.

20.08.2019 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, копію якої направлено боржнику до виконання. Відомості про арешт внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

20.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, які направлено до банківських установ для виконання, однак, відповідно до відомостей провідних банківських установ відкритих рахунків у боржника не має.

13 вересня 2019 року державним виконавцем складено акт про те, що боржник ОСОБА_1 відмовилась на пропозицію надати державному виконавцю доступ до квартири АДРЕСА_1 .

17 вересня 2019 року, державним виконавцем Нікітіною М. О. складено акт про те, що боржник не мешкає за вищевказаною адресою, про що їй стало відомо зі слів сусідів.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов?язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв?язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (пункт 4 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII).

За правилом статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Питання про примусове проникнення до житла повинно вирішуватися не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А як передбачено частиною 6 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції не було належним чином досліджено матеріали подання та виконавчого провадження, не враховано відсутність доказів надсилання та отримання боржником ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження та не встановлено чи мала вона реальну можливість виконати в добровільному порядку рішення суду, чи ухилялася остання від вчинення виконавчих дій та чи є належні підстави для такого припущення .

Крім того, як убачається із повідомлень, державним виконавцем не правильно зазначено адресу проживання/реєстрації боржника.

Долучені до подання повідомлення державного виконавця про зобов?язання боржника надати доступ до житла та акти державного виконавця не містять доказів того, що боржник знав про виконавче провадження та проведення виконавчих дій щодо нього, оскільки у встановленому порядку він не отримав ці документи.

Крім того, суд не перевірив питання необхідності проникати до квартири боржника для виконання судового рішення та чи можливо його виконання без вказаного заходу з огляду на те, що спірний об?єкт нерухомості перебуває в іпотеці стягувача, який у свою чергу має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно - правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

З огляду на викладене, дозвіл на примусове проникнення до житла боржника було надано судом першої інстанції передчасно, без належного з?ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці, тому оскаржувана ухвала про задоволення подання не відповідає матеріалам справи та вимогам статтей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, й відповідно до вимог статті 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної М.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :