Провадження № 2/243/265/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» січня 2019 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Неминущого Г.Л.,

за участю: - секретаря судового засідання Нікіфорової В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 8 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 19 травня 1998 року у с. Андріївка Словянського району померла матір позивача ОСОБА_4, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Донбас» Словянського району та останнім членом колгоспного двору за № 5 по вулиці Садовій у с. Андріївка Донецької області.

Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, вищевказане майно належало голові колгоспного двору, батьку позивача ОСОБА_5.

24 травня 1993 року батько позивача помер.

Мати позивача - ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала з ОСОБА_5 в житловому будинку № 5 по вулиці Садовій в с. Андріївка Слов'янського району Донецької області.

Головою колгоспного двору після смерті ОСОБА_5 стала його дружина - ОСОБА_4.

26 листопада 1993 року ОСОБА_4 за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Слов'янського району Донецької області за реєстровим № 54 заповіла позивачці - своїй доньці все своє майно, яке до дня її смерті виявиться їй належним, у чому б воно не полягало, і де б воно не знаходилося, в тому числі житловий будинок № 5 з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по вулиці Садовій у селі Андріївка Слов'янського району Донецької області.

Після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 19 травня 1998 року, позивач прийняла спадщину, у встановленому законом порядку і у встановлений законом термін.

23 жовтня 2018 року позивач звернулася до Другої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла 19 травня 1998 року, на житловий будинок № 5, розташований по вулиці Садовій в селі Андріївка Слов'янського району Донецької області.

Постановою державного нотаріуса Другої слов'янської державної нотаріальної контори від 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що нею не було надано право власності на житловий будинок, а також немає можливості витребувати спадкову справу після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 травня 1998, оскільки вся документація по 1999 рік, включно, передана в Донецький обласний державний нотаріальний архів (83014, м. Донецьк, Нижнєудинська, 3).

Дані обставини примушують позивача звернутися до суду з цим позовом.

Просить суд, визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під № 5 по вул. Садовій у с. Андріївка Словянського району Донецької області, загальною площею 43,7 кв.м., ринковою вартістю 57 203,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не зявилася. Разом із Позовною заявою надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с. 5).

Представник позивача ОСОБА_1М - адвокат ОСОБА_2, яка діє на підставі Договору на представництво інтересів № 8 від 26 листопада 2018 року (а.с.2), Ордеру серії ДН № 017861 від 26 листопада 2018 року (а.с.1), у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 20 грудня 2018 року надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 37).

Відповідач ОСОБА_3 сільської ради Словянського району Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила. 11 грудня 2018 року на адресу суду надано Заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якій відповідача позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 41).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав є визнання права.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії ЯТ № 398726, виданого 06 травня 1953 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 06 травня 1953 року, про що сільським бюро запису актів цивільного стану ОСОБА_3 сільської ради було зроблено Актовий запис № 5 (а.с.10).

ОСОБА_7 народилася 15 червня 1961 року, батьками записані: батько ОСОБА_5, матір ОСОБА_4, що обєктивно підтверджується Свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 514678, виданого 15 липня 1961 року ОСОБА_3 сільським бюро запису актів цивільного стану м. Краматорськ Сталінської області (а.с.8).

Зі Свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО №472218, виданого 01 липня 1979 року ОСОБА_3 сільською Радою Словянського району Донецької області УССР, вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, 01 липня 1979 року уклали шлюб, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 11, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Данилова» (а.с.9).

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 17 березня 1989 року, виданого виконкомом Словянської районної Ради народних депутатів на підставі рішення № 61/16 від 15 березня 1989 року, домоволодіння, яке складається із житлового будинку з господарськими спорудами, розташоване у с. Андріївка по вулиці Садовій, 5, належить голові колгоспного двору ОСОБА_5 (а.с.12).

Вищевказане домоволодіння зареєстроване 17 березня 1989 року, Бюро технічної інвентаризації, на праві особистої власності за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право особистої власності та записано в реєстрову книгу за № 2/5 (а.с.12 зв.).

Згідно з Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: вул. Садова, 5, с. Андріївка, Словянського району, Донецької області, реєстровий номер 170, складеного 29 серпня 1988 року Словянським БТІ, розташовано: А-1 житловий будинок; Б літня кухня; б сіни; В погріб; Г сарай; Д туалет; № 1 колодязь (а.с.13-16).

24 травня 1993 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії VI-НО № 342747, виданого 26 травня 1993 року ОСОБА_3 сільською Радою Словянського району Донецької області (а.с.6).

Відповідно до Заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Словянського району Донецької області 26 листопада 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 54, ОСОБА_4, на випадок своєї смерті склала заповіт, за яким все своє майно, яке до дня її смерті виявиться їй належним, у чому б воно не полягало, і де б воно не знаходилося, у тому числі житловий будинок № 5 з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по вулиці Садовій у селі Андріївка Слов'янського району Донецької області, заповідає своїй доньці ОСОБА_9 (а.с.18).

Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 302153, виданого 28 жовтня 1995 року ОСОБА_3 сільською Радою Словянського району Донецької області, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, 28 жовтня 1995 року уклали шлюб, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 9, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Барчак» (а.с.11).

19 травня 1998 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії I-НО № 267713, виданого 21 травня 1998 року ОСОБА_3 сільською Радою Словянського відділення реєстрації актів громадянського стану (а.с.7).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23 березня 1999 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_11, ОСОБА_1 успадкувала земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Донбас» Словянського району розміром 7,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 травня 1998 року (а.с.19).

Також, ОСОБА_4, на праві приватної власності, належить земельна ділянка, площею 0,6953 га, розташована по вулиці Садовій, 5, на території ОСОБА_3 сільської Ради с. Андріївка, землю передано для будівництва та обслуговування жилого будинку з господарськими будівлями 0.2500; ведення особистого підсобного господарства 0.4453, що обєктивно підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватно власності на землю за № 93 від 15 січня 1998 (а.с.20), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 (а.с.21) та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 (а.с.24).

Постановою державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_12 від 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що нею не було надано право власності на житловий будинок, а також немає можливості витребувати спадкову справу після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 травня 1998, оскільки вся документація по 1999 рік, включно, передана в Донецький обласний державний нотаріальний архів (м. Донецьк, вул. Нижнєудинська, 3) (а.с.28).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до абзацу третього пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Вказане також підтверджене і розясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4,12-13,76-78,89,206,229,259,263-265,355, 392 Цивільного процесуального Кодексу України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами під № 5, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Андріївка, вулиця Садова, після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 травня 1998 року.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_13