Справа № 127/8264/18
Провадження № 22-ц/801/2595/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 рокуСправа № 127/8264/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року, постановлену у складі судді Борисюк І. Е. в м. Вінниці, дата складення повного тексту ухвали 08 листопада 2019 року,-

в с т а н о в и в:

11 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення коштів, у якому ставила вимогу стягнути з відповідача на її користь кошти у відповідності до ринкової вартості автомобіля марки TOYOTA, модель CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 295 000 грн, за здійснення його відчуження (а.с. 2-4).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 (а.с. 91 -94).

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 діючи через свого представника ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову, у якій ставила вимогу вжити заходів забезпечення позову щляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_2 в межах суми заявленого позову, а саме 295 000 грн (а.с. 116 - 118).

Заява мотивована тим, що предметом позову у цій справі є повернення грошових коштів у розмірі 295 000 грн, одержаних відповідачем за відчуження належного позивачу автомобіля. Відповідач досі кошти не повернув. Позивач вважає, що наразі існує реальна загроза, що доки справа буде розглядатися судом, відповідач може здійснити відчуження належного йому майна і тим самим утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_4 про забезпечення позову - задоволено, забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , в межах ціни позову - 295 000 грн (а.с. 123 - 126).

Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення в межах ціни позову, суд послався на положення статей 149, 150 ЦПК України, дійшовши висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або утруднити виконання рішення суду.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено та судом першої інстанції не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції повинен був повернути заяву про забезпечення позову так як заявником не було дотримано вимог ст. 151 ЦПК України, а саме, не наведено пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк ОСОБА_1 не скористалась.

В судове засідання апеляційного суду сторони по справі не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В частині 1 статті 150 ЦПК України закріплено перелік видів забезпечення позову, одним із яких є накладення арешту на майно.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З матеріалів справи слідує, що предметом позову у цій справі є повернення грошових коштів у розмірі 295 000 грн, які відповідач отримав за відчуження автомобіля, належного позивачу та дотепер не повернув.

Факт неповернення грошей, наявність спору спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких доказів існування реальної загрози можливого невиконання судового рішення. Варто зазначити, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Отже застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно належне ОСОБА_2 на праві власності в межах ціни позову - 295 000, 00 гривень, здійснене у спосіб визначений п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично залишається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, не є такими, що дають підставу для скасування судового рішення. В ухвалі суду першої інстанції встановлено відсутність пропозицій заявника щодо застосування зустрічного забезпечення, та зазначено, що це не суперечить вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, з огляду на те, що ч. 1 ст. 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для забезпечення позову в межах ціни позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що могло призвести до неправильного вирішення питання.

Тому, виходячи з положень статті 375 ЦПК України, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. В. Ковальчук

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуюча суддя: Т. М. Шемета