04.04.2019
Справа № 642/2196/19
Провадження №2-о/642/114/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., ознайомившись із заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлені оосби: Холодногірський районний відділ ДМС України у м.Харкові, Первомайський районний сектор ДМС України у Харківській області,

в с т а н о в и в:

Заявники звернулися до Ленінського районного суду із вказаною заявою, в якій просять встановити факт постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 і по теперішній час.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Дослідивши заяву та додані матеріали, приходжу до висновку, що її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11 грудня 2003 року громадянин України зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Так, в матеріалах заяви вказано адресу місця проживання заявника, ОСОБА_2, Первомайський р-н, с.Новоберецьке, вул. Зоологічна, 52, що не відноситься до юрисдикції Ленінського районного суду м.Харкова, тому прошу надати відомості про зареєстроване місце проживання або взяття на облік ОСОБА_2 у Холодногірському р-ні м.Харкова.

Крім того, статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

В порушення ст. 318 та ч.5 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не надано доказів, які би свідчили про обставини, на які посилається і які просить визнати заявник ОСОБА_1 за період з 1998 року по теперішній час постійно проживає на території України, а також, що ОСОБА_2 за період часу з 2008 по теперішній час постійно проживає на території України.

Заявники зазначають, що встановлення цього факту їм необхідне для отримання громадянства України, проте суду не надано докази їх звернення до вищевказаних відділів (заінтересованих осіб по справі), а також підтвердження факту того, що їм було відмовлено у видачі паспортів громадян України, що безпосередньо стосується заявлених вимог і має істотне значення для правильного вирішення справи по суті.

Таким чином, вказані недоліки унеможливлюють відкриття провадження у справі та потребують усунення.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом пяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлені оосби: Холодногірський районний відділ ДМС України у м.Харкові, Первомайський районний сектор ДМС України у Харківській області - залишити без руху, надати позивачу строк протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Розяснити заявнику, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя