АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/574/19Головуючий по 1 інстанції Черненко В.О.
Категорія: 301030000 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В. , Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року (ухваленого суддею Черненко В.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участі третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЮПВ Врадіївська вода», про стягнення матеріальних збитків, втраченої вигоди та моральної шкоди, -

:

в с т а н о в и л а :

22 липня 2016 року позивач звернувся до суду з первісним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЮПВ Врадіївська вода» та ОСОБА_5 про витребування майна із незаконного володіння та звернення стягнення на доходи, отримані від неправомірного набуття майна та його збереження і використання без достатніх підстав, згідно якого просив витребувати із незаконного володіння ТОВ «ВЮПВ Врадіївська вода» на користь позивача майно товариства з обмеженою відповідальністю «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», яке було реалізоване в результаті проведеного аукціону та зобов'язати відповідача відшкодувати на користь позивача всі доходи, отримані від незаконного володіння та використання майна. Також просив визнати бездіяльність директора ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» ОСОБА_5 зі збереження майна - неправомірною.

15.12.2016 року позивач звернувся до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача ОСОБА_5 на ОСОБА_6, керівника відділу Державної виконавчої служби Городищенського районного управління юстиції в Черкаській області та із заявою про зміну предмету позову, згідно якої просив витребувати солідарно із незаконного володіння ТОВ «ВЮПВ Врадіївська вода» та керівника відділу Державної виконавчої служби Городищенського районного управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_6 майно на загальну суму 413 440 гривень, яке належить особисто позивачу і знаходилось в приміщенні ПП «Валмак-2002» та використовувалось ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» у виробничій діяльності, а також витребувати майно товариства з обмеженою відповідальністю «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», яке було реалізоване в результаті проведеного аукціону.

04.04.2017 року, в судовому засіданні позивач звернувся до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача ОСОБА_5 на фізичну особу - ОСОБА_6 При цьому, позовні вимоги залишилися попередні - витребувати солідарно із незаконного володіння ТОВ «ВЮПВ Врадіївська вода» та керівника відділу Державної виконавчої служби Городищенського районного управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_6 майно на загальну суму 413440 гривень, яке належить особисто позивачу і знаходилось в приміщенні ПП «Валмак-2002» та використовувалось ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» у виробничій діяльності, а також витребувати майно товариства з обмеженою відповідальністю «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», яке було реалізоване в результаті проведеного аукціону.

25.09.2017 року, позивач звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову згідно якої просив доповнити предмет позову наступними вимогами: Стягнути з відповідача - 2, ОСОБА_6 прямі матеріальні збитки у розмірі 413440 гривень, втрачену (упущену) вигоду у розмірі 9 892 147, 95 гривні та завдану моральну шкоду у розмірі 518 400 гривень.

07.03.2018 року, на вимогу суду, від позивача надійшла позовна заява (єдина, зі змістом усіх позовних вимог до відповідача). Згідно даної позовної заяви, позивач, зазначивши ТОВ «ВЮПВ Врадіївська вода» - «третя сторона», зняв всі свої вимоги до товариства та просив стягнути з відповідача - фізичної особи ОСОБА_6 прямі матеріальні збитки у розмірі 413440 гривень, втрачену (упущену) вигоду у розмірі 9 892 147, 95 гривні та завдану моральну шкоду у розмірі 518400 гривень.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участі третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЮПВ Врадіївська вода», про стягнення матеріальних збитків, втраченої вигоди та моральної шкоди, відмовлено повністю.

Постановляючи рішення про відмову в стягненні матеріальних збитків, втраченої вигоди та моральної шкоди, суд першої інстанції керуючись наведеними в справі доказами, прийшов до висновку, що звертаючись з вимогами до відповідача - фізичної особи ОСОБА_6, позивач не надав суду жодного належного та достатнього доказу про те, що відповідач ОСОБА_4, 24.07.2013 року, перебуваючи по провулку Робочому, 2 в м. Городище, діяв як фізична особа та в результаті таких його дій, з приміщення, належного на той час ПП «Валмак - 2002», було незаконно вивезено майно, належне ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», на загальну суму 413440 гривень 00 копійок та при цьому, відповідач ОСОБА_4 залишався його зберігачем.

Водночас, докази, надані відповідачем ОСОБА_4 та представником третьої особи, повністю підтверджують їх пояснення про те, що 24.07.2013 року, в приміщенні ПП «Валмак - 2002», що знаходиться по провулку Робочому, 2 в м. Городище Черкаської області, відповідач ОСОБА_4, перебуваючи на посаді головного державного виконавця Городищенського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, діючи в межах виконавчого провадження №36272602, з метою виконання наказу № 16/1867 від 01.02.2010 року, виданого на підставі рішення Господарського суду Черкаської області від 11.09.2009 року, проводив виконавчі дії по зверненню стягнення на заставне майно ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» (лінія по розливу води), яке знаходилося по провулку Робочий, 2 в м. Городище.

Крім того, рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем права власності на майно, яке було перелічене ним в позовній заяві, можливість його використання для одержання прибутку (доходу), а також наявність неправомірних дій з боку відповідача, які позбавили позивача можливості отримати прибуток (упущена вигода), а тому суд вважає, що позивач не навів належних доказів та не обгрунтував свої вимоги щодо завдання йому матеріальних збитків, втраченої вигоди, та, як наслідок моральної шкоди, а тому в задоволенні його позову відмовив повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, а тому суд першої інстанції дійшов до хибного висновку. Апелянт просить рішення Городищенського районного суду Черкаської області рішення від 22.01.2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а саме: стягнути з ОСОБА_4 прямі матеріальні збитки у розмірі 413440,00 гривень, втрачену (упущену) вигоду у розмірі 9 892 147,95 гривні та завдану моральну шкоду у розмірі 518400,00 гривні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічноз'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, виходив з того, що виходячи з позовних вимог, враховуючи приписи ст.77 ЦПК України, предметом доказування в даній цивільній справі є обставини, що підтверджують факт наявності у позивача на праві приватної власності спірного майна, факт знаходження цього майна по провулку Робочий, 2 в м. Городище Черкаської області, станом на 24.07.2013 року, факт незаконного заволодіння відповідачем зазначеним майном та спричинення в зв'язку з цим йому прямих матеріальних збитків у розмірі 413440 гривень, втраченої (упущеної) вигоди у розмірі 9 892 147, 95 гривні та завдано моральної шкоди у розмірі 518400 гривень.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд першої інстанції вважав наступне:

Щодо факту наявності у позивача на праві приватної власності спірного майна на загальну суму 413440 гривень, позивач надав:

- копію договору купівлі-продажу частки в статутному фонді (капіталі) товариства з обмеженою відповідальністю від 01.09.2005 року, укладеного між Міжнародною господарською компанією «Хілл Інтернешнл. Інк» та ОСОБА_8, згідно якого ОСОБА_8 придбав частку у статутному фонді ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» у розмірі 85,352% за ціною 1118806 (один мільйон сто вісімнадцять тисяч вісімсот шість) гривень 08 копійок;

- копію Акта передачі - прийняття у власність майна від Compton marketing. Inc до ОСОБА_3 від 22.12.2006 року, згідно якого ОСОБА_3 було передано спірне майно на загальну суму 413440 гривень.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд першої інстанції вірно, вирішуючи питання достатності наданих доказів, вважає, що вони у своїй сукупності не дають змоги прийти до однозначного висновку про те, що в результаті укладеного договору, у придбану частку товариства ввійшло саме спірне майно на зазначену суму, оскільки переліку такого майна (специфікації) до договору додано не було. Інших доказів, які б підтверджували ті обставини, що на час укладення договору спірне майно знаходилося на балансі ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», використовувалося в його виробничій діяльності та в результаті договору, увійшло в придбану позивачем частку, останній не надав.

Позивач, згідно договору купівлі-продажу частки в статутному фонді (капіталі) товариства з обмеженою відповідальністю, від 01.09.2005 року, придбав частку у статутному фонді ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» у розмірі 85,352%, яка складалася з майна на суму 716739 гривень 96 копійок та грошових коштів в сумі 291260 гривень 04 копійки та в сумі 110806 гривень 08 копійок, що в загальній сумі склало ціну продажу в розмірі 1118806 (один мільйон сто вісімнадцять тисяч вісімсот шість) гривень 08 копійок.

При цьому, з договору не є можливим визначити на яких умовах (у власність чи в користування) було передано майно до статутного фонду товариства попереднім власником.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про господарські товариства», в редакції від 05.04.2005 року, яка діяла на час укладення договору, товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.

За відсутності застережень в договорі, щодо умов передачі майна до статутного фонду товариства та доказів, що воно було передане у користування останньому, суд приходить до висновку, що майно, яке входило в придбану позивачем частку, продавцем, свого часу, було передане товариству у власність.

При цьому суд першої інстанції вірно звертає увагу, що договір купівлі-продажу частки в статутному фонді (капіталі) ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», датований та підписаний сторонами, тобто, укладений 01.09.2005 року, а право власності продавця на частку, що продається, згідно п. 1.3.3. та 1.3.4. цього договору підтверджується Статутом ТОВ «Грейтлі - РЗФ -Інтелект», затвердженим зборами учасників протоколом №21 від 13.10.2005 року. Згідно ж п.4.3 цього договору, рішення учасників товариства про продаж частки позивачу ОСОБА_3 підтверджується протоколом №25 засідання Загальних зборів учасників ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», від 22.12.2006 року. Тобто, договір купівлі-продажу частки укладений раніше, ніж продавець підтвердив своє право власності на частку та учасники товариства вирішили цю частку продати позивачу.

Щодо Акта передачі - прийняття у власність майна від компанії Compton marketing. Inc (США), що представляє інтереси компанії «Хілл Інтернешнл Інк» (Беліз) до ОСОБА_3 від 22.12.2006 року, то позивачем не надано доказів на яких правових підставах перша представляла інтереси другої та на виконання якого правочину передавалось зазначене майно. Крім того, позивачем не надано жодного доказу про те, як визначалась (формувалась) ціна вказаного в Акті майна, як то акта експертної оцінки чи іншого документа щодо узгодження ціни. Крім того, виходячи з переліку майна, разом з ним малась передаватися і технічна документація, проте в Акті про неї нічого не зазначено. Також, у Акті передачі-прийняття, який складений суб'єктами господарювання різних держав, не зазначене місце його складення, місцезнаходження і повне найменування майна (без скорочень) із зазначенням заводських чи інвентарних номерів, повноваження та посада представника, який підписав акт від імені «Хілл Інтернешнл Інк» (Беліз), а сам Акт складений з орфографічними помилками та за своєю формою, на думку суду, не відповідає вимогам ділового документу на підставі якого можна було б передати майно на загальну суму 413440 гривень 00 копійок. Зазначені недоліки викликають сумнів щодо достовірності наданих доказів.

В зв'язку з наведеним, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач не довів та не підтвердив належними доказами те, що в результаті укладеного договору купівлі-продажу частки в статутному фонді (капіталі) товариства з обмеженою відповідальністю від 01.09.2005 року, він, придбавши частку у статутному фонді ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» у розмірі 85,352%, став власником майна на загальну суму 413440 гривень 00 копійок, перелік якого наведений в Акті передачі - прийняття у власність майна віл Compton marketing. Inc до ОСОБА_3 від 22.12.2006 року.

Щодо договору про відступлення права вимоги від 08.06.2012 року, укладеного між ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_8, згідно якого позивачу перейшло право витребувати на свою користь із незаконного володіння будь-яких юридичних та фізичних осіб будь-якого належного ТОВ «Грейтлі - РЗФ -Інтелект» майна, доходів отриманих такими особами від використання зазначеного майна товариства та не отриманих доходів товариством через неправомірне утримання та використання його майна, то суд першої інстанції вважав наступне.

Зазначені правовідносини регулюються книгою п'ятою ЦК України - «Зобов'язальне право». Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України, передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора у зобов'язанні шляхом передачі ним своїх прав іншій особі за правочином. За підсумками вчинення правочину новий кредитор одержує всі права первісного кредитора за зобов'язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.513 ЦК України, договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що і договір, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Тобто, з правової позиції договори цесії не є самостійним договором, а виступають предметом певного договору і за ними можуть бути відступлені права вимоги лише за будь-якими договорами (купівля-продаж, поставка, позика, позичка, кредит тощо).

Суд першої інстанції вірно, беручи до уваги предмет договору, наведені вище норми закону та відсутність доказів про те, що ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» було кредитором згідно якихось укладених договорів з третіми особами, вірно прийшов до переконня, що укладений 08.06.2012 року договір між ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про відступлення права вимоги, суперечить чинному цивільному законодавству та не є договором, на підставі якого право власності на певне майно товариства могло перейти до позивача.

Єдиною правовою підставою переходу права власності на майно від товариства до його учасника, є вихід останнього із товариства, коли на вимогу учасника та за згодою товариства, вклад учасника може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі, що регулюється ст.54 ЗУ «Про господарські товариства».

Проте, належних доказів, які б підтверджували вихід позивача з ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» та згоду товариства на повернення йому його вкладу в натуральній формі, позивач суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що позивач не надав належних та достовірних доказів, які б у свої сукупності були достатніми та дали суду змогу прийти до висновку, що спірне майно на загальну суму 413440 гривень 00 копійок, перелік якого наведений в Акті передачі - прийняття у власність майна від Compton marketing. Inc до ОСОБА_8 від 22.12.2006 року, дійсно знаходилось в статутному фонді ТОВ «Грейтлі -РЗФ - Інтелект» та в подальшому на законних підставах перейшло в особисту приватну власність позивача.

Щодо факту знаходження спірного майна по провулку Робочий, 2 в м. Городище Черкаської області, станом на 24.07.2013 року.

В підтвердження зазначених обставин, позивач надав:

- копію Статуту ПП «Валмак - 2002», згідно якого засновником та повновладним розпорядником майна, коштів та фондів підприємства є ОСОБА_8;

- копію договору купівлі-продажу нежитлової будівлі столової, від 07.12.2006 року, укладеного між ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» та ПП «Валмак-2002», згідно якого, перше продало, а друге придбало нежитлову будівлю столової, яка знаходиться по провулку Робочий, 2 в м. Городище;

- копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року, згідно якого ПП «Валмак-2002» є власником нежитлової будівлі столової по провулку Робочий. 2 в м. Городище;

- копію Акта передачі - прийняття майна на відповідальне зберігання від ОСОБА_3 ПП «Валмак» від 22.12.2006 року, згідно якого ОСОБА_8 передав для зберігання ПП «Валмак» спірне майно на загальну суму 413440 гривень;

- копію заяви сторожа приміщення товариства, що знаходиться по провулку

Робочий, 2 в м. Городище, ОСОБА_10, адресованої ПП «Валмак - 2002» ОСОБА_3, датованої 23.07.2013 року та в якій йдеться про демонтаж обладнання та частковий перелік спірного майна, яке було вивезене під контролем представника ДВС ОСОБА_6 та «працівника торгуючої організації 23.07.2013 року»;

Зазначеними доказами позивач довів, що на час передачі майна за Актом передачі -прийняття майна на відповідальне зберігання від ОСОБА_3 ПП «Валмак» від 22.12.2006 року, згідно якого ОСОБА_8 передав для зберігання ПП «Валмак» майно на загальну суму 413440 гривень, власником нежитлової будівлі столової по провулку Робочий, 2 в м. Городище було ПП «Ватмак».

Щодо Акту передачі - прийняття майна на відповідальне зберігання від ОСОБА_3 ПП «Валмак» від 22.12.2006 року, в якому перелік майна та його вартість є ідентичними переліку та вартості майна наведеними в Акті передачі - прийняття у власність майна від Compton marketing. Inc до ОСОБА_3 від 22.12.2006 року, то суд першої інстанції прийшовши до вірного висновку за наведених вище підстав, що позивач не довів факт отримання ним такого майна та за відсутності інших належних доказів, як то: договору про зберігання майна, вважає, що останній не міг його передати на відповідальне зберігання ПП «Валмак».

Щодо факту незаконного заволодіння відповідачем ОСОБА_4, як фізичною особою, спірним майном 24.07.2013 року.

В підтвердження зазначених обставин, позивач надав:

- копію частики заяви ОСОБА_11 до Соснівського РВ УМВС у Черкаській області, без доказів її направлення та отримання адресатом, в якій йдеться про неправомірні дії керівництва філії 24 ПП « НИВА - В.Ш.» щодо неназання доступу до майна, належного ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», виставленого на аукціон.

- копію заяви ОСОБА_3, адресованої прокурору Миколаївської області, без доказів її направлення та отримання адресатом, про ренлерське захоплення виробничого обладнання та крадіжку майна представниками ТОВ «ВЮПВ Врадіївська вода». До копії заяви додана поштова квитанція про відправку кореспонденції до Городищенського районного суду;

- копію договору про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна № 2413110 від 17.06.2013 року, укладеного між ВДВС Городищенського районного управління юстжгіТ. в особі в.о. начальника відділу ОСОБА_6 та Філією 24 ПП «Нива - В.Ш.», в особі директора філії ОСОБА_12, предметом якого є організація аукціону з продажу арештованого майна ТОВ «Грейтлі -РЗФ - Інтелект»;

- копію листа директора Філії 24 ПП «Нива - З.Ш.», від 22.07.2013 року, адресованого начальнику ВДВС Городищенського РУЮ. боржнику ТОВ «Грейтлі - РЗФ -Інтелект» та стягувану ПАТ «Фінанси та Кредит», в якому йдеться про проведення аукціону по продажу майна боржника:

- копію заяви ОСОБА_11 від 01.08.2013 року, адресовану ВДВС

Городищенського РУЮ, про припинення виконавчого провадження та зупинення порушень законодавства, в якій йдеться про порушення положення про проведення аукціонів з реалізації заставного майна;

- копію заяви ОСОБА_3. адресовану прокуратурі Городищенського району, від 07.10.2013 року, без доказів її направлення та отримання адресатом, в якій йдеться про проникнення директора Черкаської філії ПП «Нива - В.Ш.», до приміщення ПП «Валмак», що знаходиться по провулку Робочому, 2 в м. Городище та вивезення звідти вартісного майна;

- скріншот вебсторінки в мережі Інтернет Черкаської філії державного

підприємства «СЕТАМ», де йдеться про те. що 11.08.2016 року відбудеться аукціон по

продажу іпотечного майна: нежитлової будівлі столової, шо знаходиться по провулку

Робочий, 2 в м. Городище та де зберігачем зазначеного майна вказаний ОСОБА_4 та його робочий телефон;

- копію заяви сторожа приміщення товариства, що знаходиться по провулку Робочий, 2 в м. Городище, ОСОБА_10, адресованої ПП «Валмак - 2000» ОСОБА_3, датованої 23.07.2013 року та в якій йдеться про події шо відбулися 31.08.2013 року;

- копію заяви сторожа приміщення товариства, що знаходиться по провулку Робочий, 2 в м. Городище, ОСОБА_10, адресованої ПП «Валмак - 2002» ОСОБА_3, датованої 23.07.2013 року, та в якій йдеться про демонтаж обладнання та перелік майна, яке було вивезене під контролем представника ДВС ОСОБА_6 та «працівника торгуючої організації 23.07.2013 року»;

- копію подання В.о. начальника ВДВС Городищенського РУТО ОСОБА_6 адресованого В.о. начальника Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області від 23.08.2013 року, №2443/09-34 в якому ОСОБА_4 повідомив, що при виконанні наказу Господарського суду Черкаської області №16/1867 від 01.02.2010 року, про звернення стягнення на заставне майно ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», яке, згідно Акту опису й арешту майна від 08.02.2013 року, передане на зберігання ОСОБА_10, 24.07.2013 року, при передачі майна на зберігання торгівельній організації ПП «Нива-В.Ш.» виявлено відсутність машини HD 1094 VeX та в зв'язку з цим просив розглянути питання про порушення кримінального провадження за ст.388 КК України:

- копію Акта державного виконавця від 24.07.2013 року, складеного головним

державним виконавцем відділу ДВС Городищенського РУЮ ОСОБА_4, згідно якого при передачі арештованого майна торгівельній організації ПП «Нива - В.Ш.» виявлено відсутність машини HD 1094 VeX.

Як вбачається з наданих доказів, більша їх частина не стосується предмета доказування, а інші спростовують пояснення позивача щодо дій відповідача ОСОБА_6, як фізичної особи при передачі майна боржника для проведення аукціону.

При цьому, суд першої інстанції вірно критично оцінив такий доказ, як скріншот вебсторінки в мережі Інтернет Черкаської філії державного підприємства «СЕТАМ», оскільки там йдеться про подію 2016 року, а доказуванню підлягають події, які відбулися 24.07.2013 року.

Також, суд першої інстанції вірно критично оцінив заяви ОСОБА_10, адресовані позивачу ОСОБА_3 та його покази, надані ним як свідком в судовому засіданні про те, що відповідач причетний до зникнення спірного майна, оскільки вони спростовуються іншими доказами, наданими як самим позивачем так і відповідачем та представником третьої особи, згідно яких, саме ОСОБА_10 був зберігачем майна, що знаходилося в приміщенні ПП «Валмак -2002» по провулку Робочому, 2 в м. Городище, а тому є особою заінтересованою в результатах розгляду даного спору.

Оцінивши наведені вище докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що звертаючись з вимогами до відповідача - фізичної особи ОСОБА_6, позивач не надав суду жодного належного та достатнього доказу про те, що відповідач ОСОБА_4, 24.07.2013 року, перебуваючи по провулку Робочому, 2 в м. Городище, діяв як фізична особа та в результаті таких його дій, з приміщення, належного на той час ПП «Валмак -2002», було незаконно вивезено майно, належне ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект», на загальну суму 413440 гривень 00 копійок та при цьому, відповідач ОСОБА_4 залишався його зберігачем.

Водночас, докази, надані відповідачем ОСОБА_4 та представником третьої особи, повністю підтверджують їх пояснення про те, що 24.07.2013 року, в примішенні ПП «Валмак - 2002». шо знаходиться по провулку7 Робочому, 2 в м. Городище Черкаської області, відповідач ОСОБА_4, перебуваючи на посаді головного державного виконавця Городищенського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, діючи в межах виконавчого провадження №36272602, з метою виконання наказу № 16/1867 від 01.02.2010 року, виданого на підставі рішення Господарського суду Черкаської області від 11.09.2009 року, проводив виконавчі дії по зверненню стягнення на заставне майно ТОВ «Грейтлі - РЗФ - Інтелект» (лінія по розливу води), яке знаходилося по провулку Робочий, 2 в м. Городище.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, в редакції до 15.12.2017 року, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно ч.1-3 ст. 51 ЦПК України, в редакції після 15.12.2017 року, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Виходячи зі змісту зазначених норм закону, суд першої інстанції, з урахуванням принципу диспозитивності прийшов до вірного висновку, що він не має права самостійно притягати належного відповідача як співвідповідача і повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких зазначив позивач. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання.

З наведених вище підстав, суд першої інстанції, при розгляді даної справи, був позбавлений можливості з власної ініціативи залучити до участі в справі належного відповідача, а тому розглянув позов саме до того відповідача, до якого позивач преявив вимоги.

Враховуючи те, що суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем права власності на майно, яке було перелічене вище, можливість його використання для одержання прибутку (доходу), а також наявність неправомірних дій з боку відповідача, які позбавили позивача можливості отримати прибуток (упущена вигода), суд першої інстанції вірно вважав, що позивач не навів належних доказів та не обгрунтував свої вимоги щодо завдання йому матеріальних збитків, втраченої вигоди, та, як наслідок моральної шкоди, а тому в задоволенні його позову вірно відмовив повністю.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права колегія суддів, у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишає без задоволення, а оскаржуване рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року у даній цивільній справі - без змін.

Керуючись ст.ст.141,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участі третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЮПВ Врадіївська вода», про стягнення матеріальних збитків, втраченої вигоди та моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, але на умовах та в порядку визначеному ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2019 року.

Судді: Пономаренко В.В.

Сіренко Ю.В.

Фетісова Т.Л.