ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9254/19 Справа № 205/2696/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 серпня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності, поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання дійсним договору, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 серпня 2019 року заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 року по цивільній справі №205/2696/15-ц, якою накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , скасовано.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності, поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 09 вересня 2015 року з метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1

06 листопада 2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулись до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання дійсним договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 частково задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено, яке рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року скасовано в частині задоволення вимог первісного позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 09.09.2015 року, яку ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року в частині поділу автомобіля залишено без змін, а в частині поділу квартири, визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації права власності скасовано та направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 08 липня 2019 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 року залишено без змін.

07 серпня 2019 року ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Калюжного Д.Ю., звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись вищенаведеними положеннями процесуального закону, судом першої інстанції обгрунтовано задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновків суду щодо встановлених обставин справи та не виключають можливості суду першої інстанції скасувати вжиті ним заходи забезпечення позову, які застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили, згідно ч.ч. 9, 10 ст.158 ЦПК України.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 серпня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова