БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-о/356/9/19
Справа № 356/756/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Лялик Р. М.

при секретарях Настич Н. А., Мамей Н. І.

за участю заявника ОСОБА_1

заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - приватний нотаріус ОСОБА_4, виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1, заінтересовані особи - приватний нотаріус ОСОБА_4, виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява обґрунтована тим, що 16.10.2018 року помер її чоловік - ОСОБА_5. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, на яку заявниця має право як спадкоємець за законом, оскільки заповіту чоловік по собі не залишив, а заявниця на момент його смерті постійно проживала разом зі спадкодавцем. З метою оформлення своїх спадкових прав заявниця звернулась до приватного нотаріуса Березанського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в чому останній було відмовлено з підстав невідповідності прізвища та імені її померлого чоловіка у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на житло, виданому 01.04.1994 року виконавчим комітетом Березанської міської ОСОБА_6 народних депутатів на імя її чоловіка - ОСОБА_5 та членів його сім'ї, з написанням його прізвища та імені в паспорті громадянина України. Так, прізвище спадкодавця у свідоцтві записано у давальному відмінку як «Зайнуліну» (з однією буквою «л» замість двох букв «лл»), а по-батькові записано як «Раілю» (через букву «ю» у закінченні слова замість букви «у», як того вимагає український правопис). Цей запис не збігається із записом прізвища та по-батькові спадкодавця в паспорті громадянина України, де його прізвище, імя та по-батькові записані як «Зайнуллін Раіл Фахрійович» (імя «Раіл» в кінці не має «ь», а тому у давальному відмінку його імя має бути записане як «Раілу»). У відповідь на звернення до органу приватизації як видавника вказаного документу заявниця отримала відповідь, що підстав для внесення зазначених змін немає, так як в архівній реєстраційній справі відсутні документи (копія паспорта чи свідоцтва про народження), на підставі яких видавалося вказане свідоцтво про право власності. Заявниця вказує, що допущена помилка перешкоджає нотаріусу вчинити нотаріальні дії з оформлення її спадкових прав, відтак, просить суд встановити факт належності ОСОБА_5, померлому 16.10.2018 року, свідоцтва про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 (колишня вул. Леніна) в м. Березань Київської області, виданого 01.04.1994 року виконавчим комітетом Березанської міської ОСОБА_6 народних депутатів ОСОБА_5 та членам його сім'ї, відповідно до якого він за життя був власником ј частини цієї квартири.

Заявниця в судовому засіданні подану заяву підтримала у повному обсязі з підстав, в ній наведених, просила задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви не заперечували.

Заінтересована особа - приватний нотаріус ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, 28.12.2019 року через канцелярію суду направив заяву, в якій розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, 18.01.2019 року через канцелярію суду направив заяву, в якій розгляд справи просив проводити без участі їхнього представника .

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2018 року помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 441560, виданим Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області 17.10.2018 року, актовий запис № 179 (а.с.10).

Листом приватного нотаріуса Березанського міського нотаріального округу від 30.11.2018 року за вих. № 287/01-16 заявниці ОСОБА_1 відмовлено в оформленні її спадкових прав після смерті ОСОБА_5, так як у свідоцтві про право власності на житло, виданому 01.04.1994 року виконавчим комітетом Березанської міської ОСОБА_6 народних депутатів, прізвище, імя та по-батькові власника частки квартири за адресою: АДРЕСА_2, не співпадає з прізвищем, імям та по-батькові, зазначеним у свідоцтві про смерть (ОСОБА_6 ОСОБА_5), у звязку з чим заявниці рекомендовано звернутись до суду (а.с.15).

Так, між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Ной) ОСОБА_7 14.08.1976 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФЛ № 305225, виданим Ново-Ільїновською сільською радою Тарановського району Кустанайської області, актовий запис № 36 (а.с.12).

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.04.1994 року виконавчим комітетом Березанської міської ОСОБА_6 народних депутатів, зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації та записаним в реєстрову книгу № І, реєстраційний № 181, стр. 181, співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_6 (а.с.8).

Розпорядженням виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 19.02.2016 року № 13 «Про перейменування вулиць та провулків міста Березань», вулицю Леніна перейменовано на вулицю Шевченків шлях (а.с.16-17).

Разом з тим, згідно наданих суду копій, паспорт серії СК № 620061 видано Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області 02.09.1997 року на імя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

В довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 06.05.1998 року прізвище, імя та по-батькові платника податків зазначено як «Зайнуллін Раіл Фахрійович» (а.с.17).

Відповідно до відмітки про реєстрацію місця проживання особи в паспорті ОСОБА_5, померлого 16.10.2018 року, останній був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Як вбачається з листа виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 04.12.2018 року № 14-14-608, наданого у відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо внесення змін до правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вул. Леніна) в м. Березань Київської області свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.04.1994 року виконавчим комітетом Березанської міської ОСОБА_6 народних депутатів, підстав для внесення змін у свідоцтво немає, оскільки в архівній реєстраційній справі відсутні документи (копія паспорта чи свідоцтва про народження), на підставі яких видавалось свідоцтво про право власності, а інші наявні у справі документи не дають можливості встановити відповідність/невідповідність прізвища, імя та по-батькові заявника (а.с.14).

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

При цьому, в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати, зокрема, спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав.

У відповідності до роз'яснень, що містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як визначено п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як визначено положеннями ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 1266 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до положень підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 1951/5 від 26.12.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Так, за змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року вбачається, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі квартиру, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на такий обєкт нерухомості, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1 ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Як визначено ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

При цьому, за ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону (в тому числі право власності п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону), виникають з моменту такої реєстрації.

Разом з тим, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

При цьому, за визначенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За змістом ч.ч. 1, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» порядку, така приватизація здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, а передача квартир (будинків) у власність громадян

здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації та оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, свідоцтво про право власності на житло, видане 01.04.1994 року виконавчим комітетом Березанської міської ОСОБА_6 народних депутатів як органом приватизації, є належним правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_5 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2, необхідне для реалізації заявницею її спадкових прав після смерті чоловіка як спадкоємиці першої черги на підставі ст.ст. 1266, 1268 ЦК України, відтак, встановлення факту належності даного правовстановлюючого документу спадкодавцю має правове значення для неї.

Аналізуючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази, в тому числі, документи, які підтверджують особу померлого ОСОБА_5, суд вбачає наявність достатніх підстав вважати, що свідоцтво про право власності на житло, видане 01.04.1994 року виконавчим комітетом Березанської міської ОСОБА_6 народних депутатів, належить ОСОБА_5, померлому 16.10.2018 року.

При цьому, розбіжності між документальними записами його прізвища та імя померлого в свідоцтві про право власності на житло як «Зайнулін Раіль» замість вірного «Зайнуллін Раіл» виникли у зв'язку з допущенням орфографічної помилки при оформленні правовстановлюючого документу, усунення якої є неможливим у позасудовому порядку.

Враховуючи вказане, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак, заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15-16, 182, 316, 319 ЦК України, ст.ст. 4-5, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 ОСОБА_7, заінтересовані особи - приватний нотаріус ОСОБА_4, виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.04.1994 року виконавчим комітетом Березанської міської ОСОБА_6 народних депутатів, ОСОБА_5, померлому 16.10.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик