Справа № 202/6873/19
Провадження № 2/202/2384/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря Смаль О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що з 09 жовтня 2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони у справі мають спільну дитину дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, приховує місце своєї роботи. Державної допомоги на утримання дитини позивач не отримує, дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 жовтня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснила, що на утримання дитини вона кожного місяця витрачає 2500 гривень. Крім того, зазначила, що їй відомо про те, що відповідач має постійні доходи від надання послуг з будівельно-ремонтних робіт.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що відповідач ОСОБА_2 визнає позов частково та готовий добровільно виплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 гривень. Пояснив, що з вересня 2019 року відповідач не працевлаштований, з 22.11.2019 року він перебуває на обліку в Дніпровській районній філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості. Окрім того, на теперішній час відповідач проживає разом зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є особами пенсійного віку, в зв`язку з чим він, в силу своїх фінансових можливостей, допомагає їм.

Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що з 09.10.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2017 року, шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин 1, статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, позивач обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що на утримання дитини кожного місяця витрачає грошові кошти у розмирі 2500 гривень, тому аліменти саме в такому розмірі підлягають стягненню з відповідача.

Суд зазначає, що такі посилання є безпідставними, оскільки обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до чинного СК України, покладається на обох батьків.

Крім того, в позовній заяві, в обґрунтування розміру аліментів, позивач зазначила що відповідач приховує місце своєї роботи, а в судовому засідання остання заявила, що їй відомо про те, що позивач має постійні доходи від надання послуг з будівельно-ремонтних робіт, однак ніяких доказів зазначеного суду не надала. Одночасно, під час дослідження матеріалів, які були надані представником позивача, судом було встановлено, що ОСОБА_2 з 22.11.2019 року перебуває на обліку в Дніпровській районній філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості. Таким чином, на момент розгляду справи, посилання позивача щодо матеріального стану відповідача не підтверджені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Беручи до уваги викладене, враховуючи позиції учасників, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини та взаємний обов`язок батьків по її утриманню на суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: - позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258-259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання спільної дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1500 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Повне рішення складено 16 грудня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Мачуський