Дата документу 26.12.2019 Справа № 937/7491/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/7491/19 Головуючий у 1-й інстанції: Іваненко О.В.
Провадження №22-ц/807/3446/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В..,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.01.1993 року він одружився зі ОСОБА_2 Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополі реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області 09 січня 1993 року, про що складено відповідний актовий запис № 15.

22 травня 2019 року шлюб розірвано. У період перебування у шлюбі з відповідачкою було придбано за договором купівлі-продажу від 25.01.1997 року житловий будинок АДРЕСА_1 . Покупцем у договорі була вказана дружина - ОСОБА_2 .. Оскільки майно придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, то воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. Позивач бажає поділити це майно, шляхом визначення за ним Ѕ частки житлового будинку в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі положень ст. 175, 177 ЦПК України і надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що в порушення вимог ст.ст. 264, 265 ЦПК України в ухвалі суд не зазначає, якими правовими нормами передбачено обов`язок надання позивачем документів про оцінку майна на час подачі позову. Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду у розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. Однак, судом при винесенні ухвали про залишення позовної заяви без руху не було встановлено розмір судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України не надходив.

В силу вимог ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини 1 статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, і вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що від позивача надійшла заява про усунення недоліків, однак недоліки вказані судом в ухвалі суду від 11.09.2019 р. усунені не були, а саме: відсутні документи про оцінку майна, а тому не можливо встановити ціну позову та розрахувати суму судового збору.

.

Проте погодитись з висновком суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За приписами ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя та до позовної заяви подав ряд документів, в тому й числі, квитанцію про сплату судового збору в розмірі 768.40 грн, копія договору купівлі-продажу спірного житлового будинку (а.с. 2-4).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано строк для усунення недоліків, а саме, зазначено, відсутня оцінка майна, а тому не можливо встановити ціну позову та розрахувати суму судового збору, не долучено всі наявні в позивача докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та на які посилається позивач у позові. (а.с. 13).

26.09.2019 через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 15).

В заяві, зокрема, зазначено, що позивач визначив ціну позову, виходячи з вартості житлового будинку, яка вказана у договорі купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 25.01.1997 року та від цієї суми сплачено судовий збір у розмірі 768.40 грн. Копія договору купівлі-продажу додана ним до позовної заяви. На виконання ухвали також додав до заяви дві копії технічного паспорту на житловий будинок. Зазначив, що законодавством не передбачено примушування позивача робити оцінку майна зазначеного у позові. Просив суд, у відповідності до ч. 2 ст. 185 ЦПК України зазначити точну суму судового збору, яку позивач повинен сплатити.

Згідно частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При цьому, закон не визначає конкретних доказів, якими має підтверджуватися дійсна вартість майна, на підставі яких має бути визначена ціна позову та відповідно сума судового збору для сплати.

Європейський суд з прав людини задекларував, що "сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету" ("Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

З огляду на викладене апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати як таку, що постановлено з порушенням норм процесуального права та обмежує доступ позивача до правосуддя, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367,368, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року у цій справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 26 грудня 2019 року.

Головуючий, суддя - доповідачСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.