КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 369/8952/18

провадження № 22-ц/824/3002/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участі секретаря судового засідання - Нечваль А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2018 року у складі судді Дубас Т.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом про стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог зазначав, що з 10 листопада 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 До реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з відповідачем народився син ОСОБА_4. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_5.

Проте, шлюбне життя не склалось, у зв'язку з чим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Зазначав, що ще до розірвання шлюбу відповідач почала проживати окремо, а діти залишилися проживати з позивачем.

Вказував, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей, таким чином ухиляється від покладеного на неї відповідно до ст. 181 СК України обов'язку утримувати дітей.

Зазначав, що відповідач витрачає кошти на власні потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Зі слів спільних знайомих позивачу стало відомо, що відповідач не офіційно працевлаштована, однак має високий рівень доходів близько 20 000,00 грн. на місяць, користується автомобілем, відпочиває за кордоном та наймає житло.

Виходячи з вищенаведеного, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 6 000,00 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 4 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 25 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, 18 грудня 2018 року відповідач подала апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 3 000,00 грн., оскільки уважає, що рішення ухвалене при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не дослідив усі докази у справі та не врахував пояснення відповідача, зокрема те, що відповідач при зустрічах з дітьми купує одяг, взуття та інше.

Крім того, відповідач подала довідку про заробітну плату, згідно з якою вона отримує заробітну плату у сумі 5 084,00 грн. щомісячно. А відтак, суд не врахував положення статті 128 КЗпП України, відповідно до яких при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Також зазначає, що суд не прийняв до уваги той факт, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

22 січня 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому він просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Позивач у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідач зобов'язана утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та, враховуючи щомісячний дохід ОСОБА_3, склад сім'ї, її стан здоров'я, а також вік та стан здоров'я дітей, визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі 4 000 грн. на утримання двох неповнолітніх дітей щомісяця, починаючи з 25 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

10 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Боярської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2.

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження НОМЕР_3.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно довідки виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09 липня 2018 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом із ним за вищезазначеною адресою проживають та знаходяться на його утриманні син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач є працездатною, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати.

Докази про наявність стягнень по виконавчим документам з ОСОБА_2 та докази щодо утримання інших дітей у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Тлумачення статті 184 СК України свідчить, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за наявності передбачених у законі підстав: по-перше, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами; по-друге, якщо платник аліментів частину доходу отримує в натурі; по-третє, коли існують інші істотні обставини для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, до них можуть бути віднесені обставини, коли платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті (зміна курсу іноземної валюти може істотно впливати на розмір аліментів при їхньому вирахуванні в частці від заробітку (доходу).

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1 492 грн., з 1 липня - 1 559 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1860 грн., з 1 липня - 1 944 грн.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», становив 972 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, звернувшися в суд з позовною заявою про стягнення аліментів, просив стягнути з відповідача аліменти саме у твердій грошовій сумі, оскільки вважає, що ОСОБА_2 має високий рівень доходів, проте офіційно не працевлаштована або офіційно отримує мінімальну заробітну плату.

У справі міститься довідка про доходи відповідача, яка видана ТОВ «Недлес» та згідно якої ОСОБА_2 отримала за період з січня 2018 року по червень 2018 року заробітну плату у розмірі 24 633 грн.: з січня 2018 року по березень 2018 року - 3 220 грн. на місяць, а з квітня 2018 року по червень 2018 року - 4 991 грн. на місяць.

Разом з тим, вищевказана довідка не свідчить про те, що заробітна плата, яку отримує відповідач, працюючи на посаді адміністратора торгівельного залу в ТОВ «Недлес», є її єдиним джерелом доходу. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що вона не має у власності рухомого та нерухомого майна не підтверджуються будь-якими доказами, також як і не містяться в матеріалах справи будь-які належні та допустимі докази відсутності у відповідача банківських рахунків, доходу від дивідендів тощо, тобто іншого джерела доходу.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом положень частини третьої статті 128 КЗпП України, відповідно до якої при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%, не заслуговують на увагу суду, оскільки стосуються стадії виконання рішення, на якій виконавцем буде встановлюватися розмір доходу відповідача та розмір відрахування в рахунок сплати аліментів.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що, визначаючи розмір аліментів, місцевий суд правильно застосувавши наведені вище положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, враховуючи обов'язок обох батьків належним чином утримувати своїх дітей та відомості про матеріальне становище відповідача, дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру стягнутих з відповідача аліментів.

При цьому розмір стягнутих судом аліментів на кожну дитину не є меншим, ніж передбачений частиною другою статті 182 СК України з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік».

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн., оскільки докази про те, що відповідач, будучи в працездатному віці та отримуючи постійний дохід, не спроможна сплачувати аліменти у вказаному розмірі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Положеннями частини першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно та об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Наведенні в апеляційній скарзі доводи колегією суддів відхиляються, оскільки місцевим судом правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками місцевого суду щодо їх оцінки.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий: В.А. Кравець

Судді: О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай