Ухвала

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 635/1885/17

провадження № 61-2328ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яка підписана представником Литвиненко Оленою Леонідівною, на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

ОСОБА_3 державного реєстру судових рішень свідчить, що у березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про визнання дій неправомірними та захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір про обслуговування карткового рахунку, відкрито поточний рахунок та надано банківську картку НОМЕР_1. ОСОБА_2 перебував на військовій службі у Збройних Силах України та брав участь в антитеррористичній операції. Відповідно до умов контракту на рахунок НОМЕР_1 він щомісячно отримував заробітну плату за проходження служби. 18 лютого 2016 року та 19 лютого 2016 року на поточний рахунок йому зарахована заробітна плата в загальній сумі 16 148,77 грн.

У лютому 2016 року при спробі одержати готівкові кошти в банкоматі за допомогою картки виявлено, що картка заблокована, а сума нарахованих коштів на рахунку відсутня. 19 лютого 2016 року з його рахунку відповідачем списано 5 640,32 грн, 22 лютого 2016 року - 10 508,45 грн. У березні 2016 року на його картку надійшла заробітна плата в розмірі 10 508,45 грн та 4 200, грн. 22 березня 2016 року відповідачем було списано з картки 3 210, 00 грн. Отже,загалом із картки ОСОБА_2 за лютий-березень 2016 року списано 19 358,77 грн. Розпорядження на списання грошових коштів із його рахунку він не надавав, у кредитних відносинах з відповідачем не перебував. Грошові кошти з рахунку були списані відповідачем безпідставно. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не надало жодних пояснень щодо безпідставного списання грошових коштів, з урахуванням уточнень, просив: стягнути суму списання у розмірі 19 358,77 грн, 3% річних у розмірі 620,00 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 2 668,64 грн, пеню у розмірі 753,75 грн, що разом становить 23 401,16 грн та 5 000,00 грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо списання з карткового рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 19 лютого 2016 року, 22 лютого 2016 року, 22 березня 2016 року понад суму заборгованості за кредитним договором, яка була стягнута рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року, неправомірними. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 надмірно стягнуті кошти у розмірі 13 312,96 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн, а всього - 13 952,96 грн. У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та захист прав споживача в частині стягнення 3% річних, інфляційного збільшення боргу, пені та моральної шкоди відмовлено.

24 січня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв'язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Литвиненко О. Л., на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року. АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також тим, щосудами не перевірено факт існування заборгованості ОСОБА_2 за іншими кредитними договорами та договорами у банках, з якими в АТ КБ «ПриватБанк» встановлені кореспондентські відносини. Суди не дослідили наявність правових підстав для виконання договірного списання.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі про визнання дій щодо списання коштів з карткового рахунку неправомірними та стягнення коштів в сумі

28 401,16 грн.

Отже, справа № 635/1885/17 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 635/1885/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

АТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Проте АТ КБ «ПриватБанк» не обґрунтовує, чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі вказує, що справа має для банку виняткове значення, оскільки невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладників та ставить під загрозу репутацію банку. Проте АТ КБ «ПриватБанк» не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Оскільки вказівка на невиконання відповідачем зобов'язань за договором фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для АТ КБ «ПриватБанк».

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для АТ КБ «ПриватБанк».

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк»у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ЛитвиненкоОленою Леонідівною, на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та захист прав споживача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат