Провадження № 2-з/761/91/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина Василя Олександровича

при секретарі: Кузик Олені Степанівні

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

В квітні 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, в якому просив суд: визнати за ним право власності на 17/25 частин жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-4, 69-71 т.1).

21 жовтня 2016р. позивач ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 63, 64; 75, 76 т.1).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк В.А. від 14 листопада 2016р. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено частково; накладено арешт на 17/25 частин будинку АДРЕСА_1.

Судом до участі у справі, в якості відповідача 2 було притягнуто ОСОБА_2, як спадкоємця ОСОБА_3, яка є власником спірного майна - 17/25 частин будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017р., арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016р., на 17/25 частин спірного будинку - знято, оскільки це перешкоджатиме суду у подальшому розглянути справу по суті позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017р., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017р. - відхилено, а зазначену ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Розпорядженням від 27 листопада 2017р. за № 01-08-1344, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено головуючого суддю Волошина В.О.

18 жовтня 2018р. позивачем було подано до Шевченківського районного суду м. Києва повторно заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 17/25 частин будинку по АДРЕСА_1 без зазначення номеру відповідного будинку.

Свою заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 23 грудня 2017р. ст. слідчим Коваль Т.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0014986 від 24 листопада 2016р.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018р. зазначену постанову про закриття кримінального провадження скасовано. На думку позивача є загроза, що відповідач ОСОБА_2 здійснить відчуження спірної частини будинку, і в подальшому неможливо буде виконати рішення суду, в разі задоволення позову.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 19 жовтня 2018р. заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику на підставі ч. 9 ст. 153 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2019р., зазначену ухвалу суду першої інстанції від 19 жовтня 2018р. скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11 лютого 2019р., справа була передана судді Волошину В.О. 12 лютого 2019р.

Частиною 1, 4 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову, а саме: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом п. 3), 4), 7) ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно довідки Дев'ятої київської державної нотаріальної контори від 17 травня 2018р. спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. є відповідач ОСОБА_2, який зможе отримати свідоцтво про право на спадщину після уточнення всіх обставин спадкової справи, пред'явлення спадкоємцем документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину та вирішення спору у суді щодо частини спадкового будинку.

Враховуючи предмет позову, а також те, що за відповідачем ОСОБА_2 не зареєстрована право власності на частину спірного будинку, відсутністю у матеріалах справи доказів того, що він може відчужити у будь-який спосіб частину спірного будинку та ненадання цих доказів стороною позивача, а також беручи до уваги, що в заяві про вжиття заходів забезпечення позову стороною позивача взагалі не зазначено номеру будинку на частину якого позивач просить накласти арешт, та не надано доказів хто є власником цієї частини будинку, суд не вбачає правових підстав для задоволення поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149 - 154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: