ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Кушнір М.В.,

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Фастів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивачі ОСОБА_1 (надалі - позивач 1) та ОСОБА_3 (надалі - позивач 2) звернулися до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, а якому просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з земельного паю розміром 2,822 га в межах Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області на підставі державного акту серія НОМЕР_4 від 05 серпня 2003 року та визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1998 року.

Свій позов мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер батько позивача 2 - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер батько позивача 1 - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Бабуся позивачів, яка була матір'ю померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року, після її смерті залишилась спадщина, а саме ? частина квартири АДРЕСА_2 та земельний пай розміром 2,822 га в межах Бортниківської сільської ради Фастівського району.

ІНФОРМАЦІЯ_13 року помер дідусь позивачів, батько померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7, після його смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Позивачі зазначають, що їх батьки за життя своє майно нікому не заповідали. За життя бабуся та дідусь, своє майно також нікому не заповідали, а тому вони як спадкоємці, подали до Фастівської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що у них відсутні оригінали правовстановлюючих документів та спадкове майно. Тому, вони змушені звернутися до суду з даним позовом.

16 листопада 2018 року на виконання ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, позивачами через канцелярію суду було подано уточнену позовну заяву, в якій позивач ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з земельного паю розміром 2,822 га в межах Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області на підставі державного акту серія НОМЕР_4 від 05 серпня 2003 року, як спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_6, а позивач ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1998 року, як спадщину після смерті батька ОСОБА_2, дядька ОСОБА_5, бабусі ОСОБА_6 та дідуся ОСОБА_7.

Відповідно до ч.2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2018 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

09 січня 2019 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду у даній справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повністю, просили визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 2,822 га в межах Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області та визнати за позивачем ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності.

Суд, в порядку загального позовного провадження, заслухавши доводи та обґрунтування учасників справи, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини на яких ґрунтуються вимоги, у відповідності до норм матеріального права, що підлягають до застосування до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4, на праві приватної спільної сумісної власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 7 грудня 1998 року № 4648, належала ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 (а.с.14).

Окрім того, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_5, ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 2,822 га, що розташована на території Бортниківської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_6, виданим 05 серпня 2003 року (а.с.22).

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_7 виданого 16 квітня 2002 року, ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року про, що відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 257 (а.с.27).

Як вбачається із відповідного Свідоцтва про право спільної часткової власності, то після смерті ОСОБА_2 в 2002 році відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Як визначено ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до вказаних вимог чинного на той час законодавства вбачається, що у даній справі право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 отримали його донька ОСОБА_3, та батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Ступінь спорідненості вказаних осіб померлому вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.10), а також свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_3 (а.с.11).

Як вбачається з наданої Фастівським міським державним нотаріусом Бойко О.О. Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54283838 від 29 листопада 2018 року, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_2 не заводилася (а.с. 55).

Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535 ЦК УРСР).

Як зазначено в статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Так ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкове майно, а саме ? частину квартири АДРЕСА_6, після смерті, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 р., ОСОБА_2 успадкували: донька ОСОБА_3, яка на час відкриття спадщини була неповнолітньою та батьки: мати ОСОБА_6 та батько ОСОБА_7, які проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, по 1/4:3/1=1/4*1/3=1/12 частці квартири кожен.

Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_5, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 441, що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_8 виданим 13 липня 2004 року (а.с.28).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (чинного на час відкриття спадщини та на даний час), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За умовами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК).

Враховуючи норми чинного законодавства, право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 отримали його сини ОСОБА_1, ОСОБА_4 та батьки: мати ОСОБА_6, батько ОСОБА_7. Ступінь спорідненості вказаних осіб померлому вбачається із свідоцтв про народження позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4 (а.с.9), а також з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 8 від 12 вересня 2018 року (а.с.8).

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54283946 від 29 листопада 2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, не заводилася (а.с. 53).

В силу статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 статті 1273 ЦК. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось стороною позивача, спадкодавець ОСОБА_5 до дня відкриття спадщини проживав за адресою Київської області в м. Фастів АДРЕСА_7, разом з спадкоємцями ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які відповідно до норм ст.1268 ЦК, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Між тим, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_5, були неповнолітніми, а тому в силу норм ст.1268 ЦК, також вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті свого батька.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкоємці майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 р. ОСОБА_5, прийняли спадщину, а саме 1/4 частину вищевказаної квартири, по 1/4:4/1=1/4*1/4=1/16 частці кожен.

Між тим, ІНФОРМАЦІЯ_9 року померла ОСОБА_6 про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис № 323, що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_9 виданим 15 травня 2008 року (а.с.23).

На час відкриття спадщини ОСОБА_6 на праві власності належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_5 (а.с. 14).

Окрім того, остання прийняла в порядку спадкування 1/12 частину та 1/16 частину вищевказаної квартири після смерті синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11, відповідно.

Разом з тим, ОСОБА_6 на праві власності належала також земельна ділянка (пай) площею 2,822 га, що розташована на території Бортниківської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_6 (а.с. 22).

Як вбачається з наданої Фастівським міським державним нотаріусом Бойко О.О. Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54283871 від 29 листопада 2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року, не заводилася (а.с. 57).

Визначаючи коло спадкоємців майна померлої ОСОБА_6, слід зазначити наступне.

Спадкоємцями першої черги на спадкування за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6, являється матір'ю ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 р. та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 р..

Відповідно до ч.1, ч. 5 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

За життя ОСОБА_6 заповіт, на випадок своєї смерті не складала, а тому спадкоємцями її майна, за законом є її чоловік ОСОБА_2, який проживав на час відкриття спадщини разом з нею, неповнолітня онука ОСОБА_3 за правом представлення батька ОСОБА_2 та неповнолітні онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за правом представлення батька ОСОБА_5.

Таким чином, до спадкового майна, яке підлягає розподілу між спадкоємцями відноситься 1/4+1/12+1/16=(12*1/4)+(4*1/12)+(3*1/16)=12/48+4/48+3/48=19/48 частки квартири АДРЕСА_8 та земельна ділянка розміром 2,822 га яка розташована на території Бортниківської сільської ради.

Враховуючи викладене, вбачається, що ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 успадкували після смерті ОСОБА_6 спірну квартиру по 19/48:3/1=19/48*1/3=19/144 частки та земельну ділянку по 1/3 частки.

Між тим враховуючи норми частини 5 статті 1266 ЦК, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 успадкували квартиру по 19/144:2/1=19/144*1/2=19/288 частки та земельну ділянку по 1/3:2/1=1/3*1/2=1/6 частки кожен.

Згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_10 виданого 17 грудня 2010 року, ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_13 року про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 682 (а.с.21).

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку квартири АДРЕСА_5, яка належить останньому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1998 року, та 1/12+1/16+19/144= (12*1/12)+(9*1/16)+19/144=12/144+9/144+19/144=40/144 частки квартири, які останній отримав як спадщину, що в загальному розмірі становить 1/4+40/144=(36*1/4)+40/144=36/144+40/144= 76/144 частки на квартиру.

Окрім того, останньому належить і 1/3 частка земельної ділянки, отримана також як спадщина, після смерті дружини.

У відповідності до ст. ст. 1269 - 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, з матеріалів спадкової справи № 79/2011, заведеної після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 року вбачається, що 29 березня 2011 року, ОСОБА_3 подала до Фастівської міської державної нотаріальної контори нотаріально посвідчену Заяву, якою повідомила, що вона як спадкоємиць за правом представлення приймає спадщину яка залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 року її діда ОСОБА_7 (а.с.60).

Разом з тим, судом встановлено, що 01 червня 2011 року до Фастівської міської державної нотаріальної контори в інтересах малолітнього ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_12, яка є матір'ю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4, що підтверджено Свідоцтвами про народження Серія НОМЕР_11 та Серія НОМЕР_12 відповідно (а.с. 9). У вказаній заяві ОСОБА_12 повідомила, що окрім малолітнього онука ОСОБА_1 є ще неповнолітній онук ОСОБА_4 та зазначила, що спадкове майно після смерті діда ОСОБА_7 вони приймають (а.с. 61-70).

Між тим, як вбачається з листа №342/02-14 від 27 березня 2017 р., ОСОБА_7 позивача ОСОБА_2 було відмовлено про неможливість видачі свідоцтва про право власності на спадщину після її діда ОСОБА_7, оскільки нею не було пред'явлено до нотконтори правовстановлюючих документів, щодо належності померлому дідові спадкового майна (а.с.76).

Окрім того, завідувачем Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О., було відмовлено позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_4 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_9, яка залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_14 року ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_15 року ОСОБА_13, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 року ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 року ОСОБА_5 та на земельну ділянку, яка розташована на території Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_14 року ОСОБА_6, про що винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 937/02-31 від 28 серпня 2018 року (а.с.78-9).

Враховуючи норми статей 1266, 1268 ЦК України, позивачі у справі та відповідач мають право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Останні спадкують ту частку, яка належала б за законом їхньому батькові, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Так, судом достовірно встановлено, що у померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 року ОСОБА_2, відсутні спадкоємці першої черги, а тому в силу положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України, сторони у справі є спадкоємцями за правом представлення.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Так, в судовому засіданні, сторона позивачів посилалася на те, що вони не можуть отримати Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки не мають правовстановлюючих документів на квартиру та земельну ділянку, а тому звернутися до суду за захистом своїх прав.

Між тим, відповідач надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він визнає, оскільки відмовився від спадщини на користь рідного брата та двоюрідної сестри.

Між тим, як встановлено ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування.

Таким чином, враховуючи норми матеріального права, суд не приймає до уваги, твердження відповідача про відмову від спадщини, оскільки матеріали справи містять протилежне, доказів відмови ОСОБА_4 від прийняття спадщини протягом строку передбаченого статтею 1270 ЦК України, суду надано не було, а тому відповідач ОСОБА_4, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, дарування тощо.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування.

Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

З викладеного слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 є спадкоємцями майна померлого діда та мають право: позивач ОСОБА_3 - на ? частку з спадкового майна, а саме 76/144:2/1=76/144*1/2=76/288 частку на квартиру та 1/3:2/1=1/3*1/2=1/6 частку на земельну ділянку, а позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 1/2 частку з майна спадкодавця, яка належала б за законом їхньому батькові ОСОБА_5, а саме по 76/144:2/1=76/144*1/2=76/288:2/1= 76/288*1/2=76/576 частки на квартиру та по 1/3:2/1=1/3*1/2=1/6:2/1=1/6*1/2=1/12 частки на земельну ділянку, кожен.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позивач ОСОБА_2 має право на 1/12+19/144+76/288=(24*1/12)+(2*19/144)+76/288= 24/288+38/288+76/288=138/288 що у співвідношені до часток інших спадкоємців = 276/576 або 46/96 частки на квартиру АДРЕСА_6 та право власності на 1/3+1/6=(2*1/3)+1/6=2/6+1/6=3/6 що у співвідношені до часток інших спадкоємців = 6/12 або 2/4 частки на земельну ділянку, розташовану на території Бортниківської сільської ради, як спадщину після смерті батька ОСОБА_2, баби ОСОБА_6 та діда ОСОБА_7.

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 мають право на успадкування квартири АДРЕСА_6 по 1/16+19/288+76/576=(36*1/16)+(2*19/288)+76/576=36/576+38/576+76/576= 150/576 або 25/96 частки кожен та право на успадкування земельної ділянки, яка розташована на території Бортниківської сільської ради по 1/6+1/12=(2*1/6)+1/12=2/12+1/12=3/12 або 1/4 частки кожен, як спадщину після смерті батька ОСОБА_5, баби ОСОБА_6 та діда ОСОБА_7.

Між тим, у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а тому суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме визнавши за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку земельної ділянки (пай) розміром 2,822 га , кадастровий номер НОМЕР_6, яка знаходиться на території Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області та визнати за позивачем ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 46/96 частки квартири АДРЕСА_10.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 423 грн. 50 коп. та на користь ОСОБА_2 в розмірі 500 грн. 50 коп.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 392, 1216-1218, 1223, 1225, 1258, 1261-1266, 1267, 1268-1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 524, 529, 535, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 80, 116, 125, 131 ЗК України, ст. ст. 4, 10, 13, 81, 187, 258-259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку земельної ділянки (пай) розміром 2,822 га , кадастровий номер НОМЕР_6, яка знаходиться на території Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 46/96 частки квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 423 грн. 50 коп. та на користь ОСОБА_3 в розмірі 500 грн. 50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_13 виданий Фастівським РВ Управління ДМС України в Київській області 27 вересня 2014 року, адреса проживання: АДРЕСА_5.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_14 виданий Фастівським РВ Управління ДМС України в Київській області 14 серпня 2014 року, адреса проживання: АДРЕСА_5.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, паспорт серія НОМЕР_15 виданий Фастівським РВ Управління ДМС України в Київській області 12 квітня 2013 року, адреса проживання: АДРЕСА_5.

Повний текст рішення виготовлено 17.01.2019 року.

Суддя Осаулова Н.А.