Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4075/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки - ОСОБА_5. Після смерті матері позивачки залишилося спадкове майно, зокрема, що складається із земельної частки (пай), який розташований на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, який перебуває у колективній власності КСП «Нове життя» в с.Олешник, Виноградівського району, розміром 2,18 в умовних кадастрових, гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належав матері позивачки на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_2, виданого 01.07.1997 року. Позивачка ОСОБА_1 після смерті матері прийняла, що стверджується рішенням суду від 19.02.2013 року. Позивачка звернулася до нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини, однак нотаріусом їй було запропоновано з вирішенням даного питання звернулись до суду, оскільки оригінали право встановлюючих документів - сертифікату на право на земельну частку(пай) було втрачено і серед документів матері, позивачка ОСОБА_1, знайшла тільки його копію, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане, належне спадкодавцю право.

Позивач ОСОБА_1, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленими своєчасно, в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги позову підтримують повністю та просять суд такі задоволити.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки - ОСОБА_5.

Після смерті матері позивачки залишилося спадкове майно, зокрема, що складається із земельної частки (пай), який розташований на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, який перебуває у колективній власності КСП «Нове життя» в с.Олешник, Виноградівського району, розміром 2,18 в умовних кадастрових, гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належав матері позивачки на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_2, виданого 01.07.1997 року, на підставі рішення Винограпдівської РДА № 310 від 26.09.1997 року, вартістю 7097 грн.

На випадок своєї смерті, мати позивачки, заповідального розпорядження не залишила.

Позивачка ОСОБА_1, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину, після смерті матері прийняла, що стверджується рішенням Виноградівського районного суду від 19.02.2013 року у справі за №299/266/13-ц.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері, позивачка звернулася до нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини, однак нотаріусом їй було запропоновано з вирішенням даного питання звернулись до суду, оскільки оригінали правовстановлюючих документів - сертифікату на право на земельну частку(пай) було втрачено і серед документів матері, позивачка ОСОБА_1 знайшла тільки його копію, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане, належне спадкодавцю право.

У відповідності до ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

За змістом ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

ВССУ у своєму Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

У відповідності до п.11 Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті матері ОСОБА_5 має законне право на визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с.Олешник Виноградівського району Закарпатської області, РНОК НОМЕР_1, право на земельну частку (пай), який розташований на території Олешницької сільської ради Виноградівського району, та перебуває у колективній власності КСП «Нове життя» в с.Олешник, Виноградівського району, розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_2, виданого 01.07.1997 року, на підставі рішення Винограпдівської РДА № 310 від 26.09.1997 року, в порядку спадкування, після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Олешник Виноградівського району.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної іннстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийГ. І. Рішко