Справа № 459/276/19
Провадження № 2-о/459/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого- судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Черник Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересованої особи: Станично-Луганський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця просить встановити факт смерті її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Ювілейне, м. Луганськ, Луганської області. В обґрунтування заяви зазначила, що її мати померла на території, що тимчасово не підконтрольна Україні, тому видані документи про факт її смерті офіційно органами влади не визнаються, у звязку з чим вона не може реалізувати свої спадкові права. Тому встановлення факту смерті матері необхідно для здійснення належної його реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, що забезпечить в подальшому її права як спадкоємця.

01.04.2019 р. сторони у судове засідання не зявилися.

Заявниця у своїй заяві вказала, що розгляд справи просить провести у її відсутності.

Представник заінтересованої особи подав клопотання, у якому справу просить розглянути за їх відсутності, при вирішенні справи покладається на рішення суду.

Згідно вимог ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Оцінивши докази по справі, суд встановив таке.

Як вбачається з свідоцтва серії ЯЖ № 720417, ОСОБА_3 народилася 29.05.1955 р. у селищі Ново-Павловка Успенського району Ворошивлоградської області.

Згідно копії паспорту заявниці, остання з 28.07.2009 р. зареєстрована у м. Червонограді.

Як видно з витягу № 4 від 25.01.2019 р. заявниця 16.02.1974 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, взявши собі шлюбне прізвище.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 498419, заявниця 29.05.1985 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, взявши собі шлюбне прізвище.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_2, остання народилася 01.12.1933 р. у с. Новосельське Голоснівського району Воронізької області і з 11.10.1977 р. була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як видно з довідки ДПА в Артемівському районі м. Луганська від 04.03.1998 р., ОСОБА_2 був присвоєний ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до копій лікарського свідоцтва про смерть № 114 від 27.09.2018 р., довідки про причину смерті від 27.09.2018 р., свідоцтва про смерть від 27.09.2018 р., що оформлені російською мовою і видані у Луганській області, ОСОБА_2 померла 27.09.2018 р. у смт. Ювілейне м. Луганськ з причин хронічної судиної енцефалопатії ІІІ, атеросклероза судин головного мозку.

Копія накладної від 28.09.2018 р. на поховальні послуги, фотографії могили з цвинтаря не викликають сумніву у смерті на похованні ОСОБА_2

Відповідно до ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р місто Луганськ Луганської області входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На даний час медичні документи про смерть матері заявниці не визнаються на території України і не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки вони видані органами, що діють поза межами Конституції та законодавства України.

Даючи оцінку допустимості вище вказаним документам як таким, що видані органами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Суд враховує висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Суд наголосив на тому, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті матері для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, суд, як виняток, приймає до уваги свідоцтво про смерть від 27.09.2018 р. та оцінює його разом з іншими доказами у їх сукупності, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши відповідний факт смерті, що надасть можливість заявниці отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть матері.

Керуючись ст.ст. 317, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що громадянка України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка села Новосельське Голоснівського району Воронізької області, у віці 84 років померла 27 вересня 2018 року у смт. Ювілейне м. Луганськ, Луганської області, Україна.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Копію рішення невідкладно надіслати у Станично-Луганський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області для виконання, а заявниці для відома на вказану нею адресу для листування.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено 03.04.2019 р.

Суддя А.І. Жураковський