Справа № 266/6659/18
Провадженя№ 2/266/226/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого - судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути ПАТ «Українська залізниця» заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з урахуванням інфляції в загальній сумі 40479 грн. 76 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 03.07.2002 року він працював в «Локомотивному депо Іловайськ Донецької залізниці». З 05.12.2013 року працював за переводом машиністом електровозу цеху експлуатації «Оборотне депо Іловайськ». У липні 2016 року після реорганізації ДП «Донецька залізниця» працював в виробничому підрозділі «Ясинуватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Наказом від 08.06.2017 року №1597/ДН ОСОБА_1 звільнено з посади в зв'язку із переведенням в структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», в який його було прийнято 16.06.2017 року. Після звільнення відповідачем не сплачено заборгованість по заробітній платі, яка була нарахована за період з лютого по липень 2016 року та березень - червень 2017 року, що становить з урахуванням індексу інфляції 40479 грн. 76 коп. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі з урахуванням індексу інфляції в сумі 40479 грн. 76 коп.

Відповідно до ухвали суду від 28.11.2018 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу, вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя.

Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, які знаходяться в розпорядженні відповідача, яке було задоволено судом, в зв'язку із чим розгляд справи в порядку спрощеного провадження судом подовжено в зв'язку із необхідністю отримання вказаних відомостей та їх вивчення.

В своєму відзиві відповідач позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що в зв'язку із захопленням адміністративних будівель структурного підрозділу «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» унеможливило виконання відповідачем передбачених чинним законодавством обов'язків внаслідок дії форс - мажорних обставин, про які зазначено у Науково - правовому висновку Торгово - промислової палати України від 16.01.2018 року. Також зазначив, що позивач фактично перебував у трудових відносинах з підприємством, однак не виконував роботу, тому позовні вимоги є необґрунтованими. Просив на підставі викладеного відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Перешкод для розгляду справи немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З записів трудової книжки позивача встановлено, що ОСОБА_1 з 02.09.2002 року працював на різних посадах ДП «Донецька залізниця», з 05.12.2013 року переведений машиністом переводом машиністом електровозу цеху експлуатації «Оборотне депо Іловайськ», приєднаного до основного локомотивного депо «Ясинувата - Західне», Наказом від 08.06.2017 року №1597/ДН ОСОБА_1 звільнено з посади в зв'язку із переведенням в структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», в який його було прийнято 16.06.2017 року (а. с. 7-10)

18 липня 2016 року ДП "Донецька залізниця" на підставі Закону України від 23.02.2012 року № 4442-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Локомотивне депо "Ясинувата - Західне" ДП "Донецька залізниця" реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ "Ясинуватське локомотивне депо" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", трудові відносини позивача продовжено з іншим структурним підрозділом відповідача - «Волноваське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

З наданих позивачем розрахункових листів вбачається, що йому була нарахована заробітна плата за період з лютого 2016 року по липень 2016 року в розмірі 24927 грн. 83 коп. та в період з березня 2017 року по червень 2017 року в розмірі 9851 грн. 39 коп., що загалом становить 34779 грн. 22 коп. (а. с. 19, 20, 21)

Сума заборгованості, з урахуванням наданого управлінням статистики у Волноваському районі Головного управління статистики у Донецькій області, становить 40479 грн. 76 коп.

Також вказані суми заборгованості підтверджено відомостями, наданими Управлінням Пенсійного фонду України (а. с. 11-12)

Позивач звертався до відповідача до регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" щодо заборгованості по заробітній платі, однак інформацію особисто не отримав, відповідь на вказаний запит надано суду в якості додатку до відзиву на позовну заяву, з якого повідомляється, що оригінали кадрових та касових документів на підконтрольній території України відсутні за період з 16.03.2017 року по 17.07.2017 року, сума переданої заборгованості з 01.02.2016 року по 31.06.2016 року складає 12664 грн. 71 коп., нарахована заробітна плата за період березень без зазначення року в сумі 1933 грн. 51 коп. не отримана ОСОБА_1 в касі м. Лиман, станом на день звільнення відсутня заборгованість по заробітній платі.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ "Українська залізниця". Державне підприємство "Донецька залізниця" реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та є регіональною філією даного товариства.

Згідно матеріалів справи та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 40150216 є кодом ЄДРПОУ відокремленого підрозділу - Регіональна філія "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", місцезнаходження ВП: 84400, Донецька обл., місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22.

Факт перебування позивача у трудових відносинах з ПАТ "Укрзалізниця" відповідач - ПАТ "Укрзалізниця" не оспорює та визнає факт звільнення ОСОБА_1 наказом від 08.06.2017 року №1597/ДН в зв'язку із переведенням в структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та прийняття його на посаду 16.06.2017 року в структурний підрозділ «Волноваське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Згідно відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги відповідач не оспорює і той факт, що при звільненні позивача розрахунок з нею не проведено. Посилається на те, що проведення розрахунку з позивачем ускладнила та обставина, що безпосередньо регіональна філія "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" знаходиться у м. Лиман Донецької області, а адміністративні будівлі на території Донецької області були захоплені невідомими особами, що унеможливлювало виконання своїх зобов'язань.

Не заперечуючи наявність заборгованості, відповідач заперечує її розмір, надавши довідку, згідно якої заборгованість по заробітній платі становить 12664 грн. 71 коп. без зазначення періоду її утворення.

Вказана сума спростовується відомостями, наданими позивачем, Відповідно до положень статей 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Відповідно до частини 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст..13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ст. 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 ст. 30 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці"роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 9 зазначеного Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша ст. 21 КЗпП України), що обов'язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

Згідно висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією

З матеріалів справи, а саме, доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву науково - правового висновку щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16.01.2018 року № 126 - 221102, який складений на замовлення ПАТ "Укрзалізниця", встановлено, що:

- наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 682-Н від 12.05.2017 року "Про формування робочої комісії з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку працівників структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" створена робоча комісія з працівників регіональної філії "Донецька залізниця" до моменту закінчення скорочення штату працівників Донецької дирекції залізничних перевезень з метою опрацювання документів вказаної дирекції, повноти утримань та перерахування податків і зборів, формування документів обліку та розрахунку заробітної плати, відображення господарських операцій в фінансовій звітності та з інших питань фінансової діяльності;

- наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 899-Н від 26.06.2017 року "Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" уведено в дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень", яким враховується нестандартна ситуація та особливості роботи регіональної філії "Донецька залізниця", оскільки частина структурних підрозділів та працівників знаходяться на тимчасово неконтрольованій Україною території, а виплата здійснюється на контрольованій території України регіональною філією "Донецька залізниця" через каси структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" за місцем їх знаходження (м. Лиман) та регламентується здійснення проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів відповідної дирекції робочими комісіями з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень"

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, на виконання затвердженого Порядку проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" рекомендував позивачу звернутись до СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" за адресою: м. Лиман, вул. Привокзальна, 22.

Проте станом на час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не надав доказів, які б спростовували відомості щодо нарахованої позивачу заробітної плати за період лютого 2016 року по липень 2016 року в розмірі 24927 грн. 83 коп. та в період з березня 2017 року по червень 2017 року в розмірі 9851 грн. 39 коп.

Закон України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не скасовує обов'язків роботодавця, визначених ст. 47, ст. 116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"встановлено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Проте заробітна плата не є відповідальністю за порушення строків виплати заробітної плати.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідальності роботодавця за затримку розрахунку при звільненні встановлена ст. 117 КЗпП України, згідно якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В рішенні у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (п. 22).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст. 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI саме на роботодавця покладається обов'язок із нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці (ст. 14.1.222).

Відповідно до ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок (ст. 168.1.1).

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (ст. 168.1.2).

Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Оскільки відповідачем не спростовано заявлений позивачем розмір заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції в сумі 40479 грн. 76 коп., при виплаті відповідач зобов'язаний утримати з цієї суми податки та інші обов'язкові платежі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 133, 141, 263, 265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, б. 5, ) про стягнення нарахованої, але не сплаченої заробітної плати - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, б. 5, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в сумі 40479 (сорок тисяч чотириста сімдесят дев'ять) гривень 76 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, б. 5, ) на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.02.2019 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.