г Інгулецький районний суд міста ОСОБА_1 Дніпропетровської області
Справа № 213/3192/18
Номер провадження 2/213/302/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Гусарової О.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, в обґрунтування якої позивач зазначає, що є власником будинку №19 по вул. Григорівська в

м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в якій зареєстрований відповідач, однак останній в будинку не мешкає з 2004 року. Сплату за комунальні послуги та утримання будинку відповідач не здійснює, у звязку із чим, просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив всі викладені в позові обставини, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб - сайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відзив не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухав представника позивача, дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини.

Як видно із свідоцтва про народження батьками відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.9).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані сторони (а.с.10,23).

Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 17 вересня 2019 року та довідкою вуличного комітету від 17 вересня 2018 року в будинку №19 по вул. Григорівська в місті Кривому Розі Дніпропетровської області відповідач не проживає з 2004 року (а.с.11,12).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 317, 391 ЦК України.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386,391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира(ст.379,382 ЦК України). Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07 лютого 2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем надані свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 від 23 травня 1978 року, видані П'ятою криворізькою державною нотаріальною конторою, з яких видно, що будинок №19 по вул. Затонського (теперішня назва Григорівська) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в рівних частках належить ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.45). Також позивачем надано договір купівлі-продажу від 02 червня 1978 року, відповідно до якого ОСОБА_7 продала ОСОБА_5 Ѕ частину будинку №19 по вул. Затонського (теперішня назва Григорівська) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.47-48). Крім того, як видно із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04 листопада 2016 року за померлим 10 червня 2016 року ОСОБА_5 відкрита спадкова справа №370/2016 (а.с.46).

Проте суд не бере вищевказані докази до розгляду, оскільки вони не свідчать про те, що позивач є власником або володіє житловим приміщенням, право на користування яким просить визнати відповідача втратившим. Інших доказів позивачем не було надано, тому суд не бачить правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 128, 141, 223, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2018 року.

Суддя О.В. Алексєєв