Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 607/3416/18

провадження № 61-47365св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - акціонерне товариство «Правекс-Банк»,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Правекс Банк» - Кузнецова Артема Сергійовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2018 року у складі судді Позняка В. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., Храпак Н. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», зараз акціонерне товариство «Правекс-Банк» (далі - АТ «Правекс-Банк»), в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ АТ КБ «Правекс-Банк»

від 31 січня 2018 року № 140-к, яким її звільнено з посади завідувача каси відділення «Тернопільська обласна дирекція» АТ КБ «Правекс-Банк» в зв'язку із відмовою від продовження роботи із зміненими істотними умовами праці за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, поновити на цій посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що наказ про звільнення є незаконним, так як вона є матір'ю, яка сама виховує неповнолітню дитину, а тому відповідач не мав права її звільняти. Крім того, зміна істотних умов праці суттєво б скоротила її заробітну плату та спричинила б тяжкий соціально-економічний вплив на життя та здатність виростити дитину самій, а також те, що фактично відбулось скорочення штату, а не зміна умов праці.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 27 липня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ АТ КБ «Правекс-Банк» від 31 січня 2018 року № 140-к, яким ОСОБА_1 звільнено у зв'язку із відмовою

від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, пункт 6 статті 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача каси відділення «Тернопільська обласна дирекція» АТ КБ «Правекс-Банк».

Стягнуто з АТ КБ «Правекс-Банк» на користь ОСОБА_1 28 168,72 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 лютого 2018 року по

27 липня 2018 року, з яких підлягають утриманню податки та інші обов'язкові платежі.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 4 155,00 грн піддано негайному виконанню.

Стягнуто з АТ КБ «Правекс-Банк» в дохід держави судовий збір у розмірі

1 409,60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 за пунктом 6 статті 36 КЗпП України проведено з порушенням вимог закону, оскільки фактично підставою для її звільнення стало скорочення посади, яку вона обіймала, а не зміни в організації виробництва і праці, при яких допускається зміна істотних умов праці.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року апеляційну скаргу АТ «Правекс-Банк» залишено без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 27 липня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу АТ «Правекс-Банк», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

23 листопада 2018 року представник АТ «Правекс-Банк» - Кузнецов А. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 27 липня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду

від 23 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій вийшли за межі заявлених позовних вимог, поновивши позивача на роботі з повним робочим тижнем - 40 год. В той час, як діє рішення Голови Правління Банку

№ 249, яким змінено істотні умови праці.

Доводи інших учасників справи:

26 грудня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу АТ «Правекс-Банк» залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

У грудні 2018 року матеріали цивільної справи № 607/3416/18 надійшли до Верховного Суду.

08 січня 2019 року матеріали цивільної справи № 607/3416/18 передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

ОСОБА_1 з 27 листопада 2006 року працювала в Тернопільській обласній дирекції Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк», який 23 вересня 2009 року перейменований в ПАТ КБ «Правекс-Банк». З 01 червня 2012 року позивачка переведена на посаду завідувача каси відділення «Тернопільська обласна дирекція» відповідно до наказу № 2670-к від 01 червня 2012 року.

Рішенням спостережної ради ПАТ КБ «Правекс-Банк» № 5_17, для досягнення цілей, визначених «Стратегією та планом прибутковості 2017-2019 років», а також з метою плавного переходу до нової бізнес-моделі і до цільового розміру Банку (включаючи заплановане скорочення мережі), оптимізації структури та процедур задля поліпшення процесів та виконання збереження видатків з точки зору кількості ресурсів, затверджено організаційну структуру ПАТ КБ «Правекс-Банк» та доручено начальнику відділу спеціальної координації, у співпраці з організаційним відділом кредитного відділу та інших головних управлінь ІСП та залученими структурними підрозділами організувати проведення належного аналізу та забезпечити, за необхідності, впровадження необхідних заходів щодо скорочення чисельності та штату персоналу Головного Офісу та зміни істотних умов праці працівників, зменшення видатків на утримання персоналу, з огляду на зміни в організації виробництва і праці, зумовлені бізнес-умовами та меншою мережею відділень.

На виконання даного рішення Спостережної ради Банку було видано Рішення Голови Правління № 249 від 31 жовтня 2017 року «Про проведення скорочення штату та зміну істотних умов праці для деяких працівників «Правекс-Банк» (далі - Рішення № 249), яким вирішено скоротити штат та чисельність працівників Банку, виключивши із штатного розпису та організаційно-штатних структур Банку згідно з додатком, у порядку та у строки, передбачені законодавством (пункт 1), та змінити істотні умови праці працівникам встановленням неповного робочого часу (тривалістю робочого часу 2 години на тиждень з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у робочий день - середу, відповідно до додатку 2), з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, перерахованим у додатку 2, у порядку та у строки, передбачені законодавством (пункт 2).

В додатку № 2 до рішення, зазначено перелік працівників, щодо яких здійснюються заходи, передбачені пунктом 3.4 цього рішення, та яким встановлено тривалість робочого часу 2 години на тиждень. У пункті 3 переліку значиться ОСОБА_1, завідувач каси відділення «Тернопільська обласна дирекція».

05 грудня 2017 року ОСОБА_1 попереджена про наступну зміну істотних умов праці, а саме, що не раніше ніж через два місяці їй буде встановлено тривалість робочого часу 2 години в тиждень з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. ОСОБА_1 не погодилася на таку зміну істотних умов праці, що підтвердила своїм підписом.

Наказом ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 31 січня 2018 року № 140-к ОСОБА_1 звільнено у зв'язку із відмовою від продовження роботи із зміненими істотними умовами праці за пунктом 6 статті 36 КЗпП України з 05 лютого

2018 року та постановлено виплатити компенсацію за 41 календарний день невикористаної щорічної відпустки та 30 календарних днів невикористаної додаткової соціальної відпустки як одинокій матері за 2016, 2017, 2018 роки та виплатити вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що звільнення

ОСОБА_1 за пунктом 6 статті 36 КЗпП України проведено з порушенням вимог закону, оскільки фактично підставою для її звільнення стало скорочення посади, яку вона обіймала, а не зміни в організації виробництва і праці, при яких допускається зміна істотних умов праці.

Проте колегія суддів Верховного Суду не може погодитися з даним висновком судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки такий зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до ухвалення необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій:

Статтею 43 Конституції Українивизначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

У пункті 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що згідно з частиною третьої статі 32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці, та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно з положеннями пункту 6 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постанови Пленуму Верховного суду України від 01 квітня 1994 року № 4, від 26 жовтня 1995 року № 18, від 25 червня 1998 року № 15), припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників. У тому ж разі, коли такі зміни в організації виробництва і праці супроводжуються скороченням чисельності або штату працівників, змінами в їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями може мати місце звільнення працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Рішенням Голови Правління № 249 від 31 жовтня 2017 року «Про проведення скорочення штату та зміну істотних умов праці для деяких працівників «Правекс-Банк» вирішено, зокрема змінити істотні умови праці працівникам, шляхом встановлення неповного робочого часу (тривалістю робочого часу 2 години на тиждень з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у робочий день - середу, відповідно до додатку 2), з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, перерахованим у додатку 2, у порядку та у строки, передбачені законодавством (пункт 2). В додатку № 2 до вказаного рішення, зазначено перелік працівників, щодо яких здійснюється заходи, передбачені пунктом 3.4 цього рішення, та яким встановлено тривалість робочого часу 2 години на тиждень. У пункті 3 переліку значиться ОСОБА_1, завідувач каси відділення «Тернопільська обласна дирекція».

Тобто, на підприємстві відбулися зміни істотних умов праці, шляхом встановлення неповного робочого часу. Проте, ОСОБА_1 не погодилася на таку зміну істотних умов праці, що підтвердила своїм підписом.

За таких обставин, висновок судів попередніх інстанцій про те, що фактично підставою для звільнення ОСОБА_1 стало скорочення посади, яку вона обіймала, а не зміни в організації виробництва і праці, при яких допускається зміна істотних умов праці, є неправильним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона є одинокою матір'ю, на утриманні якої знаходиться донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є підставою для задоволення даних позовних вимог, оскільки гарантії, передбачені статтею 184 КЗпП України при звільненні одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, відповідно до правил пункту 6 статті 36 КЗпП України не розповсюджуються.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Правекс Банк» - Кузнецова Артема Сергійовича задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 27 липня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду

від 23 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило