ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2737/19 Справа № 205/3680/18 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа - Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року забезпечено даний позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, а в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову просить відмовити.

Розглянувши матеріал, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу частково змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 122693,70 грн., моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн. та судові витрати в сумі 14051,74 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду 52692,72 грн., моральну шкоду в сумі 14000,00 грн. та судові витрати в розмірі 6409,00 грн. (а.с. 5-8).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року вказану вище позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 102).

Згідно копії інформаційної довідки №123209457 від 08.05.2018 року з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м. (а.с. 20-21).

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, - місцевий суд не перевірив дотримання положень ст. 150 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову та заявлених позовних вимог, не обґрунтував доцільність застосування у даному випадку саме зазначеного виду забезпечення позову - арешту, зважаючи на те, що об'єкт нерухомого майна є житловим приміщенням.

Колегія приймає до уваги, що на підтвердження доводів апелянта про те, що квартира відповідачки має значно вищу ринкову вартість, ніж ціна заявленого позову, - суду апеляційної інстанції будь-яких доказів не представлено, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно наявний майновий спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, - колегія суддів, враховуючи співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення заявленого позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., реєстраційний номер 12344561, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1. Заборона відчуження вказаного нерухомого майна не обмежить прав відповідача на користування та володіння квартирою.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне змінити застосований судом першої інстанції засіб забезпечення позову з арешту на заборону відчуження вищевказаного нерухомого майна. Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час, відповідач не позбавляється можливості володіти та користуватися своїм майном.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року - змінити в частині виду забезпечення позову з накладення арешту на заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді