ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/278/16-ц

провадження № 22-ц/4809/1837/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник АТ КБ «Приватбанк» -Бистров С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2019, суддя Іванова Н.Ю., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», який відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», змінив назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» укладено кредитний договір № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року.

Відповідно до п. 7.1 даного договору, банк надає позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, в сумі 18 000 дол. США, а також 1860 дол. США на сплату страхових внесків, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі, однак сам кредитний договір позичальнику не був виданий, окрім додатку до договору в якому у п. 7.7 є посилання на дату на номер договору.

Позивач зазначив, що в кредитному договорі № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року не зазначено, що відповідач є уповноваженим банком на здійснення валютних операцій банком на видачу валютних кредитів резидентами України фізичним особам для використання на території України відповідно до статей 5, 11, 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Станом на 15 серпня 2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» не був уповноваженим банком з надання кредиту готівкою іноземною валютою фізичній особі для використання на території України, відповідно до ч. 3 ст. 91 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 4, ст. 34, п. 5 розділу VІІІ Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п. 3 ст.1, ч.2 ст. 5 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

ЗАТ КБ «Приватбанк» відповідно до генеральної ліцензії (з додатком) на здійснення валютних операцій, ст. 1054 («Кредитний договір» та п. 6 ч. 1 ст. 4, ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мав право надавати споживчий фінансовий кредит іноземною валютою та виконати кредитний договір № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року, лише з дати видачі генеральної ліцензії по 16 жовтня 2011 року.

Відповідач не мав наміру виконати кредитний договір, який не був спрямований на реальне настання правових наслідків шляхом надання позивачу кредиту іноземною валютою, що є порушенням ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Зазначено, що банківська установа не повідомила її у письмовій формі перед укладенням договору споживчого кредиту про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, та орієнтовану сукупність вартості кредиту та вартості послуг з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Графік платежів був складений у іноземній валюті, але в ньому не видно, скільки споживач повинен платити у гривнях. Цей графік також не враховує суму страхових платежів, банківських комісій, при придбанні споживачем валюти на погашення кредиту тощо. Остаточна ціна споживчого кредиту залишається для споживача, невідомою.

Також банківською установою не надавались окремі письмові документи з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживачів.

Під час укладення кредитного договору, банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному договором.

Позивач зазначив, що споживачі за всієї обачності не могли передбачити зростання курсу іноземних валют втричі (чи навіть більше) протягом дії кредитних договорів, а банки та фінансові установи не надавали їм необхідних пояснень, щодо зростання сукупної вартості кредиту та відповідних грошових зобов`язань у гривні по споживчим кредитам в таких масштабах. Натомість споживачі таких фінансових послуг втрачають те, на що вони розраховували, при укладанні договорів, а кредитори претендують на все майно позичальників. Ризик змін подібних обставин повинен нести той, хто встановлює курси обміну іноземних валют і на кого Конституцією України покладена функція забезпечення стабільності національної грошової одиниці Національний банк України.

Суми грошових зобов`язань у розрізі сукупної вартості кредитів, виданих на споживчі цілі у іноземній валюті, з урахуванням знецінення гривні по відношенню до долара США збільшилась у 4-5 рази.

ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним кредитний договір № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк».

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2019 у задоволенні позову, відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначається зокрема, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ЗАТ КБ «Приватбанк» не мав відповідних повноважень на здійснення валютних операцій та не був уповноважений банком на здійснення валютних операцій на видачу кредиту в іноземній валюті резидентам України фізичним особам для використання на території України.

Крім того, у договорі про надання споживчого кредиту відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту. Відповідач не надав позивачу як споживачу фінансових послуг в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору.

Відповідачем не було надано в письмовій формі всіх можливих схем погашення кредиту, що призвело до порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, та відповідно обману позивача щодо реальної відсоткової ставки та абсолютного подорожчання кредиту, що підтверджується експертним висновком.

Умови кредитного договору є несправедливими внаслідок нечесної підприємницької практики відповідача.

Кредитний договір не містить графіку платежів, передбаченого п.3.2 Правил. У додаток до кредитного договору сторони підписали графік платежів за Договором, який містить суми погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, проте не містить інших фінансових зобов`язань (страхування, послуги нотаріуса), закріплених в п.3.2 Правил. Також п.3.8 Правил Банком при укладенні кредитного договору не виконаний.

Сукупна вартість (ціна) договору у гривні на момент підписання споживачем не була повідомлена і позивач не має уявлення про цю істотну умову договору на даний момент.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.11.2019 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.12.2019 справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що 15 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», який відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», змінив назву на ПАТ КБ «Приватбанк», а згодом на АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № KGPLGA01580607.

Згідно умов договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати позивачу кредит у розмірі 18 000 дол. США строком до 14 серпня 2017 року на наступні цілі: на завершення будівництва, а також у розмірі 1860 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, а позивач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором.

Відповідно до п. 7.1 договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівки через касу на строк з 15 серпня 2007 року по 14 серпня 2017 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 18 000 доларів США на наступні цілі: на завершення будівництва, а також у розмірі 1860 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20%, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з «15» по «20» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 285,92 доларів США для погашення (вказується конкретна сума) заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п. 7.3 договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

31 жовтня 2011 року між банком та позивачем укладено додаткову угоду, відповідно якого сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 51,95 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 дол. США, комісія у розмірі 0,00 дол. США, пеня у розмірі 51,95 дол. США. Згідно зі ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 51,95 дол. США.

Викладено п. 7.1 договору в наступній редакції: Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14 серпня 2007 року до 14 серпня 2020 року включно, у вигляді не поновленої кредитної лінії на наступні цілі: на завершення будівництва у сумі 18 000 дол. США, а також у розмірі 1993,67 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7. Даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з «15» по «20» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в сосен надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: погашення кредиту проводиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток №1).

Додаток І (Графік погашення кредиту) викладено в новій редакції, який є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди. Погашення заборгованості позичальника за договором згідно графіку погашення кредиту (Додатку 1 до цієї Додаткової угоди).

В разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в Договорі, згідно ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, далі Плата за кредитом, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом, в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором /а.с.42/.

Суд першої інстанції зазначив, що 04 грудня 2001 року Національним банком України видано ЗАТ КБ «ПриватБанк» банківську ліцензію № 22 на право здійснення банківських операцій, визначених ч. 1 та пунктами 5 11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а 29 липня 2003 року Національний банк України видав ЗАТ КБ «ПриватБанк» дозвіл № 22-2 з додатком, який містить перелік операцій, які має право здійснювати цей банк серед яких, зокрема, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України /а.с.36-37/.

Відповідно до анкети-заяви від 09 серпня 2007 року, ОСОБА_1 звернулась до банку з проханням надати кредит в розмірі 18 000 дол. США, терміном користування на 120 міс., із ставкою по кредиту 0,92, з ціллю на завершення будівництва.

Відповідно до змісту вказаної заяви позивач підтвердила, що вся зазначена інформація є достовірною і відповідає дійсним фактам, виражає згоду на проведення подальшого аналізу. Вона не проти відвідування кредитним фахівцем свого місця проживання і роботи і готова надати йому всю необхідну інформацію. Дала свою згоду на звернення банку до будь-якої особи, відому або не відому заявникові, що як вважає банк, може сприяти в ухваленні рішення щодо надання або ненадання кредиту заявникові. Якщо заявник за якимись причинами не бажає, щоб хто-небудь був обізнаний про дану заявку, то заявникові необхідно вказати ім`я даної особи і причину. При зміні роботи, місця проживання або інших даних позичальник зобов`язується повідомити банк протягом 3 календарних днів. Позивач ознайомилась і погодилась з умовами кредитування, які були надані їй у письмовій формі. Своїм підписом вона підтвердила факт про надану їй повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку (а також його місце знаходження), а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позичальник має право, та відомості про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування /а.с.40/.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 15 серпня 2007 року ОСОБА_1 видано готівку згідно кредитного договору KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року в сумі 18 000 дол. США. При отриманні коштів позивачем пред`явлено паспорт серії НОМЕР_1 виданий 12 жовтня 2006 року Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області /а.с.39/.

Відповідно до додатку до кредитного договору № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року, позивачу надано кредит під заставу житла, вартість якого становить 121 200 грн., визначено умови кредитування та схему погашення кредиту. З вказаними умовами кредитування позивач була ознайомлена, про що свідчить підпис /а.с.41/.

31 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року. Відповідно до додатку до додаткової угоди визначено графік платежів /а.с.42-44/.

У списку, який є додатком до листа Національного банку України від 06 лютого 2007 року № 41-216/241-1221 «Про перелік банків, які мають банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій, у тому числі з валютними цінностями», ЗАТ КБ «Приватбанк» входить до списку банків, які отримали банківську ліцензію та письмовий дозвіл Національного банку України на здійснення валютних операцій.

Отже, ЗАТ КБ «Приватбанк», як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» від 15 лютого 2011 року № 3024-VI є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, мав право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету).

Суд першої інстанції вважав недоведеними та безпідставними заявлені позивачем позовні вимоги про визнання укладеного між позивачем і відповідачем по справі, кредитного договору, недійсним з підстав передбачених ст. 227 ЦК України.

Суд першої інстанції зазначив, що будь-яких доказів того, що кредитний договір був укладений під впливом обману чи на вкрай невигідних умовах для позичальника, позивачем не надано, а судом таких доказів не здобуто. Під час укладання такого договору позивач не знаходилася під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин.

Також позивачем не надано будь-яких інших доказів того, що під час укладення кредитного договору з боку банку існувало свідоме приховування реального розміру відсоткової ставки та сукупної вартості кредитного договору.

ЗАТ КБ «Приватбанк», як юридична особа, зареєстрований 19 березня 1992 року, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://online.minjust.gov.ua).

Цивільна правоздатність на укладення оспорюваного договору позивачем не спростована.

Зі змісту преамбули кредитного договору вбачається, що цей договір від імені банку укладено керівником напрямку «Іпотечне кредитування» Кіровоградської філії ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л. Л. 12 жовтня 2006 року за реєстраційним номером 6630.

Дійсність довіреності, на підставі якої діяв ОСОБА_2 від імені банку, ніким не оспорена, відомості про те, що на час укладення договору ця довіреність була скасована або втратила чинність відсутні. Після укладення договору банк виконав умови договорів, а тому будь-які сумніви у дієздатності відповідача чи особи, яка уклала від імені банку договори є безпідставними. Станом на день укладення договору цивільна правосуб`єктність відповідача не була обмежена, в тому числі щодо укладення кредитного договору з позивачем.

Суд першої інстанції зазначив, що укладаючи з банком вказаний договір, ОСОБА_1 не мала сумніву у здатності відповідача на вчинення таких правочинів, а тому її доводи про те, що неповідомлення її банком про наявність у нього цивільної дієздатності та правоздатності на укладення договорів стало перешкодою у прийнятті нею правильного рішення та ввело її в оману є безпідставними.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач надав суду докази виконання ним вимог законодавства про ознайомлення позивача в письмовій формі з умовами кредитування та орієнтовною вартістю кредиту, що підтверджується її особистим підписом а також записом у анкеті заяві про надання повної інформації у письмовій формі про усі умови кредитування. Вказані документи, в їх сукупності, містять інформацію, передбачену Законом та Правилами. Ці дані давали позивачу можливість визначити розмір своїх витрат на виконання його зобов`язань за договором.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних його умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, у тому числі у відповідача була відповідна банківська ліцензія на видачу кредиту у валюті, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, умови кредитного договору викладені чітко та з наявністю повної інформації стосовно умов кредитування; позивач підписала кожну сторінку кредитного договору, а також загальну вартість кредитування, графік погашення кредиту, сертифікат, анкету-заяву, в якій підтвердила «Я ознайомився та згоден з умовами кредитування, які були надані мені у письмовій формі. Своїм підписом я підтверджую факт надання мені повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а також його місце знаходження), а саме; мету, для якої кредит може бути використаний; форми його забезпечення; існуючи форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними; у тому числі між зобов`язаннями Позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартості послуги по оформленню договору (перелік всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту, його обслуговуванням та поверненням); строк, на який кредит може бути виданий; варіанти повернення кредиту включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливість дострокового кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позичальник має право, та відомості про те, від кого позичальник може отримати детальну інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування»; на момент укладення договору та протягом 8 років з дня його укладення не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, та виконувала його умови.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, що на час укладеня кредитного договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» не мав право видавати кредит у валюті, оскільки не був уповноваженим банком з надання кредитів готівкою в іноземній валюті фізичній особі для використання на території України не знайшли свого підтвердження і спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів прави вбачається, що 04 грудня 2001 року Національним банком України видано ЗАТ КБ «ПриватБанк» банківську ліцензію № 22 на право здійснення банківських операцій, визначених ч. 1 та пунктами 5 11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

29 липня 2003 року Національний банк України видав ЗАТ КБ «ПриватБанк» дозвіл № 22-2 з додатком, який містить перелік операцій, які має право здійснювати цей банк серед яких, зокрема, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України /а.с.36-37/.

Таким чином, ЗАТ КБ «ПриватБанк» на час укладення з позивачем оспорюваного кредитного договору діяв на підставі банківської ліцензії та дозволу Національного банку України на розміщення іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку.

Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з якими ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється, набрав чинності лише 16 жовтня 2011 року, який, відповідно до пунктів 1, 2 його Прикінцевих положень набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а його дія не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Відсутність на час укладення кредитного договору, законодавчої заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті, свідчить проте , що ЗАТ КБ «ПриватБанк» на час укладення спірного договору діяв в межах діючого законодавства.

Не знайшли свого підтвердження доводи викладені в апеляційній скарзі, що відповідач не надав позивачу, як споживачу фінансових послуг в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, а умови кредитного договору є несправедливими внаслідок нечесної підприємницької практики відповідача.

З анкети-заяви від 09 серпня 2007 рокувбачається, що ОСОБА_1 звернулась до банку з проханням надати кредит в розмірі 18 000 дол. США, терміном користування на 120 міс., із ставкою по кредиту 0,92, з ціллю на завершення будівництва.

Матеріали справи підтверджують, що 15 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», який відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», змінив назву на ПАТ КБ «Приватбанк», а згодом на АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № KGPLGA01580607.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 15 серпня 2007 року ОСОБА_1 видано готівку згідно кредитного договору KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року в сумі 18 000 дол. США.

При отриманні коштів позивачем пред`явлено паспорт серії НОМЕР_1 виданий 12 жовтня 2006 року Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області /а.с.39/.

Відповідно до змісту заяви позивач підтвердила, що вся зазначена інформація є достовірною і відповідає дійсним фактам, виражає згоду на проведення подальшого аналізу. Своїм підписом вона підтвердила факт про надану їй повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку (а також його місце знаходження), а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо), строк на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги,можливість дострокового повернення кредиту та його умови, необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позичальник має право, та відомості про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування /а.с.40/.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору, який є предметом розгляду, встановлені зобов`язання банку під час виконання умов кредитного договору.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 285,92 доларів США для погашення (вказується конкретна сума) заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

31 жовтня 2011 року між банком та позивачем укладено додаткову угоду, відповідно до якої сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 51,95 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 дол. США, комісія у розмірі 0,00 дол. США, пеня у розмірі 51,95 дол. США.

Згідно зі ст. 212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 51,95 дол. США.

п.7.1 договору викладено в наступній редакції: банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14 серпня 2007 року до 14 серпня 2020 року включно, у вигляді не поновленої кредитної лінії на наступні цілі: на завершення будівництва у сумі 18 000 дол. США, а також у розмірі 1993,67 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з «15» по «20» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: погашення кредиту проводиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток №1).

Відповідно до додатку до кредитного договору № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року, позивачу надано кредит під заставу житла, вартість якого становить 121 200 грн., визначено умови кредитування та схему погашення кредиту. З вказаними умовами кредитування позивач була ознайомлена, про що свідчить підпис

31 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № KGPLGA01580607 від 15 серпня 2007 року. Відповідно до додатку до додаткової угоди визначено графік платежів /а.с.42-44/.

Встановлені обставини свідчать , що позивач та відповідач узгодили умови спірного кредитного договору і позивач погодилася з ним .

З матеріалів справи вбачається, що за дня укладення договору (2007р) і до дня звернення з позовом у суд (2016) у позивача не виникало заперечень проти умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У випадках, передбачених законодавством, право сторін визначати умови договору на власний розсуд може бути обмежено.

Зокрема, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено особливі вимоги щодо умов договору споживчого кредиту та порядку його укладення. На договори поширюється презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України, яка може бути оспорена в судовому порядку.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, закріплені у ст. 203 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Враховуючи, що позивач в позові навела кілька самостійних підстав для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним, суд оцінює їх окремо.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року за № 9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження , що під час укладення кредитного договору з боку банку існувало свідоме приховування реального розміру відсоткової ставки та сукупної вартості кредитного договору, а також, що під час укладання такого договору позивач знаходилася під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин.

Матеріалами справи підтверджено, що спірний кредитний договір ЗАТ КБ «ПриватБанк» з позивачем укладений відповідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

Докази які б спростували встановлені обставини в матеріалах справи відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не підтверджуються належними та допустими доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2019, залишити без змін.

Текст постанови складено 24.12.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: