РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/46/19

провадження у справі №2/0285/338/19

07 лютого 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

9.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, 24.05.2009 року та на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн., на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до повноліття дітей.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 10.10.2008 року, під час спільного проживання у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5, 24.05.2009 року та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем подружні відносини припинились і сторони проживають окремо. Діти проживають і знаходиться на утриманні матері. З моменту припинення подружніх відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей надає нерегулярно і в неналежному розмірі. Відповідач здоровий, працездатний, офіційно не працює, але отримує кошти, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Пояснила, що вона несе витрати на утримання неповнолітніх дітей в середньому по 2000 грн.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 1500 грн. на кожну дитину, оскільки він на даний час не працює, а тому не може сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відп овідно до свідоцтв про народження сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4, 5).

Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 10 жовтня 2008 року (а.с.3).

Неповнолітні діти знаходиться на утриманні позивача та проживають разом з нею, про що відповідач в судовому засіданні не заперечив.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно не працює інших неповнолітніх дітей, окрім сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 на утриманні - не має.

Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

На момент ухвалення судом рішення неповнолітній дитині виповнилось 9 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 1 013 грн. 50 коп.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що у звязку із обєктивною потребою неповнолітньої дочки сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку - позивач дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, а відповідач, враховуючи його стан здоровя, сімейний стан, матеріальне становище та всі обставини, що мають істотне значення не спроможний сплачувати аліменти в розмірі по 2000,00 грн., на кожну дитину як просила позивач у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і за заявою позивача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_5) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 9 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто: до 24.05.2027 року - на утримання сина ОСОБА_5; до 17 вересня 2031 року - на утримання дочки ОСОБА_6.

Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в 576 (пятсот сімдесят шість ) гривень 30 копійок.

Судові витрати в іншій частині компенсувати за рахунок Державного бюджету України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 12 лютого 2019 року.

Суддя Т.Б. Сташків