Справа № 180/2515/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Янжули О.С.

при секретарі Котовій Н.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Союз-Дніпро" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2018 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19 жовтня 2017 року між КС "Союз-Дніпро" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2676/17, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 77280,00 гривень, строком на 18 місяців, починаючи з 19 жовтня 2017 року по 18 квітня 2019 року, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 19 жовтня 2017 року, що підтверджується видатковими касовими ордерами №2923 від 19 жовтня 2017 року та №2925 від 20 жовтня 2017 року на загальну суму 77280,00 гривень.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "20" по "30" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 18 квітня 2019 року.

Відповідач повинен був повернути 77280,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.1 кредитного договору.

Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору: несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день простроченого платежу.

Станом на 16 листопада 2018 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком та залишок за кредитом складає 68691,17 гривень (77280,00 гривень сума кредиту 8588,83 гривень фактично сплачена сума кредиту).

Згідно кредитного договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути суму заборгованості в розмірі 123121,01 гривень, яка складається з:

- 68691,17 гривень - залишок по кредиту;

- 54429,84 гривень - проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів (67150,01 грн. 12720,17 грн. = 54429,84 грн.).

В якості забезпечення виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_2 перед позивачем по виконанню умов кредитного договору, було укладено договір поруки №2676/17 від 19 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4. Вони прийняли на себе зобов'язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов'язаннях відповідача ОСОБА_2, визначених кредитним договором.

Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідальність відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 настає в разі, коли відповідач ОСОБА_2 не виконає та / або не належним чином виконає свої зобов'язання за кредитним договором. П.2.2 того ж договору поруки встановлено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

Відповідачі жодних дій на виконання своїх зобов'язань не вчинили.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов'язання.

Просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 123121,01 гривень та судові витрати по справі.

З урахуванням ціни позову, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову у частині стягнення з поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованості за кредитними зобовязаннями ОСОБА_2 перед КС «Союз-Дніпро» в сумі 123212 гривень, оскільки пропущений строк для предявлення вимоги до поручителя. Свій відзив обґрунтовує тим, що, як видно із розрахунку заборгованості до 30 січня 2018 року ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання і не сплатив черговий платіж. До 28 лютого 2018 року ОСОБА_2 також не виконав належним чином зобовязання, сплативши 1860 гривень із передбачених графіком платежів 6032,75 гривень та не погасив заборгованість у сумі 6148,68 гривень за січень 2018 року. В подальшому також не виконував належним чином зобовязання, а з червня 2018 року взагалі не сплатив жодної гривні по кредитному договору. Позивач всупереч положенням договору поруки не повідомив про це поручителя і не вказав суму заборгованості. До позову надано вимоги від 03.09.2018 року на адресу відповідачів, але доказів направлення вимог поручителям не надано до позову. Тобто, згідно ст. 559 ЦК України минув шестимісячний строк предявлення вимог до поручителів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні прсив в задоволенні позову щодо нього відмовити, стягнути борг з позичальника.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні прсив стягнути борг лише з нього, позовні вимоги в частині стягнення боргу з поручителів не задовольняти.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Дійсно, 19 жовтня 2017 року між КС "Союз-Дніпро" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2676/17, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 77280,00 гривень, строком на 18 місяців, починаючи з 19 жовтня 2017 року по 18 квітня 2019 року, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 19 жовтня 2017 року та 20 жовтня 2017 року, що підтверджується видатковими касовими ордерами №2923 від 19 жовтня 2017 року та №2925 від 20 жовтня 2017 року на загальну суму 77280,00 гривень.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "20" по "30" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 18 квітня 2019 року.

Відповідач повинен був повернути 77280,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.1 кредитного договору.

Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору: несвоєчасно сплачував заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день простроченого платежу.

Станом на 16 листопада 2018 року сума кредиту не повернута за плановим розрахунком та залишок за кредитом складає 68691,17 гривень (77280,00 гривень сума кредиту 8588,83 гривень фактично сплачена сума кредиту).

Згідно кредитного договору та розрахунку заборгованості відповідач повинен повернути суму заборгованості в розмірі 123121,01 гривень, яка складається з:

- 68691,17 гривень - залишок по кредиту;

- 54429,84 гривень - проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів (67150,01 грн. 12720,17 грн. =54429,84 грн).

В якості забезпечення виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_2 перед позивачем по виконанню умов кредитного договору, було укладено договір поруки №2676/17 від 19 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, які прийняли на себе зобов'язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов'язаннях відповідача ОСОБА_2, визначених кредитним договором.

Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідальність поручителів настає в разі, коли відповідач позичальник не виконає або не належним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Пунктом 2.2 договору поруки встановлено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох і більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків. (ст.611 ЦК України).

Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Як зазначалося вище, сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів.

Всупереч умовам договору, відповідач ОСОБА_2 не погашав кредит. Згідно графіку платежів, до 28 лютого 2018 року ним сплачено лише 1860 гривень, до 30 квітня 2018 року лише 3703,00 гривень, до 30 травня 2018 року лише 3100 гривень.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позивачем направлялися вимоги погасити заборгованість, датовані 03 вересня 2018 року. Але доказів направлення вимог про погашення заборгованості на адресу відповідачів, а також доказів отримання їх ними до позовної заяви не надано.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Позичальник не виконав взяті на себе зобовязання за Кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у встановлені Кредитним договором терміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як роз'яснено в п.24 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.4ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогамст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі №6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4ст.559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.4.1 договору поруки від 19 жовтня 2017 року встановлено, що даний договір втрачає свою силу з моменту повного виконання забезпеченого ним зобовязання, яке визначається повним погашенням заборгованості позичальника по кредитному договору. Строк дії договору з 19 жовтня 2017 року по 18 квітня 2029 року, який перевищує строк дії кредитного договору, котрий, згідно з п.1.1 кредитного договору №2676/17 від 19 жовтня 2017 року встановлено до 18 квітня 2019 року.

Враховуючи, що перше прострочення платежу за кредитним договором було допущено до 30 січня 2018 року, заборгованість існувала у розмірі 6147,83 гривень; останній платіж відповідачем ОСОБА_2 було здійснено 16 травня 2018 року, не в повній мірі, заборгованість на цей момент досягла 22079,48 гривень, а з позовною заявою КС "Союз-Дніпро" про стягнення з відповідачів заборгованості звернулася лише 27 листопада 2018 року, позивач мав би пред'явити вимоги до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як поручителів, не пізніше серпня 2018 року - протягом шести місяців від дня настання прострочення виконання основного зобов'язання.

Проте, з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 27 листопада 2018 року.

В зв'язку з цим, суд вважає, що порука відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час звернення позивача з позовом до суду в силу ч. 4 ст.559 ЦК України припинилась, а заявлені до них вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути сплачений останнім за поданий позов судовий збір в сумі 1848,81 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.509, 525, 526, ч.3 ст.549, ст.625, ч.1 ст.1054 ЦК України, ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Кредитної спілки "Союз-Дніпро" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Кредитної Спілки "Союз-Дніпро", адреса: 49000, м.Дніпро, вул.Воскресенська, 17-а, , р/р 0057 у ПАТ "Креді ОСОБА_7", МФО 300614, заборгованість за кредитним договором № 2676/17 від 19 жовтня 2017 року в сумі 123121 (сто двадцять три тисячі сто двадцять одна) гривня 01 копійка, яка складається:

- з залишку по кредиту 68691,18 гривень,

- відсотків за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 54429,84 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Кредитної Спілки "Союз-Дніпро" судовий збір в розмірі 1846 гривень 81 копійку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Дата складення повного судового рішення 11 лютого 2019 року.

Суддя: О. С. Янжула