ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8191/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/817/874/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткач З. Є., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

сторін : представника АТ "Альфа-Банк"

- Панченко Д.В.

представника відповідачів - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/8191/16-ц за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "АльфаБанк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 червня 2019 року, ухвалене суддею Грицак Р.М., повний текст якого складений 24 червня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

28 липня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що згідно Договору кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007 року (далі - Договір) ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 грошові кошти, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 27 000,00 дол. США, зі сплатою 12,5 процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.05.2017 р. Майновими поручителями за виконання договору кредиту позичальником ОСОБА_1 є ОСОБА_2 згідно Договору поруки № 770/43-94-07 від 29.05.2007 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У порушення умов договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 05.05.2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» становить 402929, 48 грн., із них: 292 162,46 грн заборогованість по тілу кредиту, що еквівалентно 11 595,92 доларів США за курсом НБУ; 17 909,81 грн проценти за користування кредитом, що еквівалентно 710,84 доларів США за курсом НБУ; та 92 857,21 гривень нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту та нарахованих процентів. Просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007р. в загальній сумі 402 929,48 грн.

Крім того просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 17 га, що розташована на території с.Ступки, Тернопільського р-ну, Тернопільської обл. та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,75 га, що розташована в с.Ступки Тернопільського р-ну, які належать іпотекодавцям на праві приватної власності, для задоволення вимог банку за договором кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007р. в загальній сумі 402 929,48 грн., шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною 402 929,48 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "Укрсоцбанк" просить скасувати вищезазначене рішення суду, та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності є невірним. Положеннями п.4.4. Кредитного договору встановлено обов`язок позичальника погасити борг у повному обсязі . Крім того встановлено п.4.4. Кредитного договору не зупиняє дію визначеного умовами порядку, дат внесення платежів і кінцевої дати повернення заборгованості та не передбачає розірвання кредитного договору. Строк користування кредитом та строк виконання зобов`язань не змінився. Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Під час розгляду справи було встановлено, що позичальником вносились кошти на погашення заборгованості, заборгованість визнавалась, тому перебіг позовної давності переривався. Наведене свідчить про те, що строк звернення до суду банком не пропущено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує на те, що трирічний строк позовної давності по даному кредитному договору сплив 10 червня 2012 року з огляду на те, що станом на 10 квітня 2009 року, мало місце прострочення кредиту починаючи з 23 платежу. Перший платіж, вчинений ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 вчинений 26 грудня 2013 року, поза межами спливу строку позовної давності. Представник відповідача вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції помилково взяв до уваги розрахунок заборгованості щодо внесення відповідачем сум на погашення кредиту до 2011року, однак оскільки порушення прав відповідачів не відбулось рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник АТ "Альфа-Банк" апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив рішення суду вважає законним і обгрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог оскільки позивач пропустив строки звернення до суду . Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Судом установлено, Згідно Договору кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007 року (далі - Договір) Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надає ОСОБА_1 грошові кошти, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 27 000,00 дол. США, зі сплатою 12,5 процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.05.2017 р.

Відповідно до п.1.1. Договору погашення Кредиту буде здійснюватись рівними частками в розмірі 225,00 дол. СІІІА згідно графіку, не пізніше 10 числа кожного місяця.

Згідно п. 3.3.5 Договору, позичальник зобов`язаний суворо дотримуватись положень Договору.

За мовами п. 3.3.7 Договору, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використаня Кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього Договору та комісії в розмірах та в порядку передбачених цим Договором.

Відповідно п.3.3.8 Договору, позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному розмірі погашати кредит, із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. п.1.1. цього Договору.

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , що випливають з кредитного договору, 29.05.2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», укладено Договір поруки №770/43-94-07, згідно якого ОСОБА_2 , взяла на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати солідарно за виконання умов договору кредиту позичальником ОСОБА_1

3 метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором кредиту, Кредитор (Іпотекодержатель) та фізичні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (іпотекодавці) уклали іпотечний Договір без номеру від 29 травня 2007 року, згідно якого іпотекодавці передали в іпотеку банку земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 17 га, що розташована на території с. Ступки, Тернопільського р-ну, Тернопільської обл. та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,75 га, що розташована в с.Ступки Тернопільського р-ну Тернопільської області, які належать Іпотекодавцям на праві приватної власності.

Згідно вимог п. 2.4.3. Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, Позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Позивач в повному обсязі виконав умови кредитного договору та надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 27000 дол. США, що підтверджуються заявою на видачу готівки №191 від 29 травня 2007 року.

Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 14.06.2010 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК».

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 05.05.2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» становить 402929 48 грн., із них: 292 162,46 грн. заборогованість по тілу кредиту, що еквівалентно 11 595,92 доларів США за курсом НБУ; 17 909,81 грн - проценти за користування кредитом, що еквівалентно 710,84 доларів США за курсом НБУ; та 92 857,21 гривень нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту та нарахованих процентів.

Встановлено, що 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.З., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА БАНК». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акт-загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року.

Апеляційним судом на підставі ч.1 ст.55 ЦПК України залучено до участі у справі замість сторони по справі АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такої зміни.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що останній платіж ОСОБА_1 здійснив 10.11.2011 року, а тому враховуючи вимоги п.4.5. договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, а саме з 11 січня 2012 року та відповідно застосував строки позовної давності. Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до п.1.1. Договору погашення Кредиту здійснюється рівними частками в розмірі 225,00 дол. СІІІА згідно графіку, не пізніше 10 числа кожного місяця.

Колегія суддів встановила, що згідно поданих банком розрахунків (а.с.117 т.1 таблиця №2, довідки про сплату заборгованості а.с.99-100, платіжних документів а.с.70-98) прострочена заборгованість по тілу кредиту почала рахуватись з 12.11.2012 р. Так, відповідач здійснював погашення простроченої заборгованості і 60 днів (згідно п.4.5. Договору кредиту) спливає 12.01.2013 року, оскільки до 12.11.2012 року простроченої заборгованості у 60 днів не було так як заборгованість по тілу переставала бути простроченою шляхом погашення простроченого тіла.

Апеляційний суд дійшов висновку, що станом на 12.01.2013 року позивачу вже було відомо про порушення відповідачем виконання умов кредитного договору, а тому саме з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності.

З наданих банком документів та розрахунків вбачається, що боржник сплачуючи відсотки по кредиту фактично визнавав тіло кредиту. Так, останній платіж по тілу кредиту було проведено відповідачем ОСОБА_1 22.07.2014 року в сумі 17,15 дол США, по відсотках 29.08.2014 року в сумі 15,00 доларів США, що на думку колегії суддів свідчить про визнання ним свого боргу.

Таким чином, позовна давність до вимоги Банку про стягнення тіла кредиту та відсотків станом на 12.01.2013 р. не спливла, оскільки з кожним платежем вона переривалась. До суду з позовом банк звернувся 28.07.2016 року в межах строку позовної давності.

Станом на 12.01.2013 року заборгованість по тілу кредиту складає 12 309,98 дол. США, а по відсотках 163,98 доларів США.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, то до вимоги банку про стягнення таких процентів позовна давність не може бути застосована (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18).

Банк не мав права нараховувати проценти за договором кредиту після спливу строку виконання основного зобов`язання 12.01.2013 року, тому його вимоги про стягнення таких процентів є необґрунтованими, позовна давність не може бути застосована. В позовних вимогах про стягнення заборгованості після спливу строку виконання основного зобов`язання 12.01.2013 року слід відмовити.

За період 2013-2016 років, боржником по тілу кредиту було сплачено 714,06 доларів США, по відсотках 2451.09 дол. США.

Враховуючи зазначене, суми сплачених платежів після 12.01.2013 року мають бути зараховані в погашення непогашеного тіла кредиту, а тому сума заборгованості до стягнення боргу з врахуванням п.4.5. договору має складати 9308,81 дол США = (12 309,98+163,98) - 714.06 -2 451,09.)

Згідно Постанови ВП ВС від 23.10.2019 № 723/304/16-ц (14-360цс19) суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму Статтею 1050 ЦК України відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

ПАТ «Укрсоцбанк» вимог про стягнення сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв.

Доводи представника позивача, що починаючи з 10 листопада 2011 жодних платежів на погашення кредиту ОСОБА_1 не вносив, що підтверджується висновком експертизи, а тому позовну заяву було подано ПАТ «Укрсоцбанк» в 2016р. з пропуском строку позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги як не обгрунтовані.

З наданих банком документів та розрахунків вбачається, що останній платіж по тілу кредиту було проведено відповідачем ОСОБА_1 22.07.2014 року в сумі 17,15 дол США, по відсотках 29.08.2014 року в сумі 15,00 доларів США, що на думку колегії суддів свідчить про визнання ним свого боргу.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням собою дії. що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної і наявності, до нового строку не зараховується.

Колегія суддів вважає, що позовна давність до вимоги Банку про стягнення тіла кредиту та відсотків станом на 12.01.2013 р. не спливла, оскільки з кожним платежем вона переривалась. До суду з позовом банк звернувся 28.07 .2016 року в межах строку позовної давності.

Колегія суддів не приймає до уваги висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №51 від 20.12.2018 року, згідно якого документально погашення позичальником ОСОБА_1 прострочених платежів за кредитним договором №770/38-191-07 від 29.05.2007 року, після 10.11.2011 року не підтверджується, оскільки висновок експерта є протирічивим, суперечить іншим доказам по справі.

Відповідно до вимог ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно заяви на переказ готівки № FJB 025 від 29 серпня 2014 року ОСОБА_1 вніс готівкові кошти у розмірі 15 доларів США, які були зараховані банком на погашення процентів та 22.07.2014 року кошти в сумі 17,15 дол США були зараховані на погашення тіла кредиту.

Крім того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1051/1052/16-22 від 30.03.2017 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_1 у наданих на експертизу документах, заяві на переказ готівки № FJB 025 від 29 серпня 2014 року; квитанції № FJB022 від 29.08.2014 про здійснення валютно-обмінної операції виконано ОСОБА_1 .

Доводи представника ОСОБА_1 , що дані кошти були внесені відповідачем з метою поповнення свого, як він вважав, поточного рахунку та у якості депозитного вкладу є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеним та відповідач ОСОБА_1 не оспорював зарахування вказаних сум банком на погашення заборгованості за договором кредиту.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оскільки до предмета доказування в справах про стягнення заборгованості за кредитним договором входить сукупність фактів, серед яких й докази повернення (часткового повернення) чи неповернення кредитних коштів та сплати процентів, розмір заборгованості, а тому довідка про розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором є належним доказом.

В матеріалах справи містяться платіжні документи зокрема, заява на переказ готівки №FJВ017 від 26 грудня 2013р.; заява на переказ готівки №FJВ 41 від 16 січня 2014р.; заява на переказ готівки № FJВ028 від 19 березня 2014р.; заява на переказ готівки № FJВ 05 від 24 квітня 2014р.; заява на переказ готівки № FJВ098 від 12 червня 2014р.; заява на переказ готівки № FJB025 від 29 серпня 2014р.; квитанції на здійснення валютно-обмінних операції № FJВ 096 від 12 червня 2014р.; заява на переказ готівки № 12279553 від 18.07.2014 року; квитанція № FJB 022 від 29.08.2014 року про здійснення валютно-обмінної операції; заява на переказ готівки № FJB 025 від 29.08.2014 року.

Згідно ст. 553 ЦК поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За приписами ст.544 Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, визначеному в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не заявлено вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з умов Договору поруки №770/43-94-07 від 29.05.2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказаний договір діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.п.2.1.1-2.1.3 цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що поручитель ОСОБА_2 здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором в період з 26 грудня 2013р. по червень 2014 року після зміни строку виконання основного зобов`язання відповідно до п.4.5. умов кредитного договору, а саме після 12.01.2013р.

Дані обставини підтверджуються висновками експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1051/1052/16-22 від 30.03.2017 року з яких вбачається, що підписи від імені у таких документах: заяві на переказ готівки № FJB 017 від 26 грудня 2013; заяві на переказ готівки № FJB 41 від 16 січня 2014; заяві на переказ готівки № FJB 028 від 19 березня 2014; заяві на переказ готівки № FJB 05 від 24 квітня 2014; заяві на переказ готівки № FJB 098 від 12 червня 2014; квитанції на здійснення валютно-обмінних операції № FJB 096 від 12 червня 2014; заяві на переказ готівки № 12279553 від 18.07.2014 виконано ОСОБА_2 .

За даних обставин, колегія суддів вважає, що порука не припинена .

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з статтею 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором кредиту, Кредитор (Іпотекодержатель) та фізичні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (іпотекодавці) уклали іпотечний від 29 травня 2007 року, згідно якого іпотекодавці передали в іпотеку банку земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 17 га, що розташована на території с. Ступки, Тернопільського р-ну, Тернопільської обл. та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,75 га, що розташована в с.Ступки Тернопільського р-ну Тернопільської області, які належать Іпотекодавцям на праві приватної власності.

03.02.2016 року Банк направив позичальнику ОСОБА_1 , поручителю ОСОБА_2 та іпотекодавцям ОСОБА_3 , ОСОБА_6 письмові вимоги за № 08.206-297/96-1491 про усунення протягом 30 (тридцяти) календарних днів порушень вимог кредитного договору, а саме необхідності погашення простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 11004,62 дол. США, з яких 7995,92 дол. США прострочена заборгованість по тілу кредиту, та 3008,70 дол. США прострочена заборгованість за процентами.

Вказана вимога задоволена не була і заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Частиною другою статті 35 Закону України "Про іпотеку" встановлено право іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Отже позивач правомірно звернувся до суду із вимогами до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно правил встановлених ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції не повно з`ясовані фактичні обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів скасовує рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір в сумі 9065 грн. за подання апеляційної скарги та 6043 грн. 94 коп. судового збору за подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа Банк" задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк", , МФО300346, п/р № НОМЕР_3 , м.Київ, вул.Велика Васильківська,100) заборгованість за договором кредиту №770/38-191 -07 від 29.05.2007р. в загальній сумі 9308,81 дол. США.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,17 га, що розташована на території с.Ступки, Тернопільського р-ну, Тернопільської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0.75 га., що розташована в с. Ступки, Тернопільського р-ну, Тернопільської обл. , які належать Іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) - державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №19209, виданого Тернопільським районним відділом земельних ресурсів на підставі, кадастровий номер 020010070 та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) -державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІУ-ТР №003003, виданого Ступківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення від 30.06.1999р., для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк" за Договором кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2008р., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП, НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк", ,МФО300346, п/р № НОМЕР_3 , м.Київ, вул.Велика Васильківська,100) в рівних частинах судовий збір в сумі 9065 грн. за подання апеляційної скарги та 6043 грн. 94 коп. судового збору за подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2019 року.

Головуючий : Г.М. Шевчук

Судді: З.Є. Ткач

М.В. Ходоровський