Справа № 758/5367/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної діями органів досудового розслідування,-

В С Т А Н О В И В :

07.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовом, в якому просив суд за рахунок коштів державного бюджету стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1258105,32 грн. та моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн., завдану незаконним рішенням і діями органів досудового розслідування.

Позов обґрунтовано тим, що 19.06.2012 року позивача було затримано працівниками Київрибохорони, під час риболовлі на Київському водосховищі.

15.11.2013 року кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 30.11.2012 року, та в межах якого було затримано позивача, було закрите у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, тому підозра у вчиненні позивачем зазначеного злочину не підтвердилась.

Речові докази частково були повернуті 18.07.2014 року, проте позивачу не були повернуті: великий пластмасовий короб, риба - 3 кг, 15 кг риби, що знаходилася в його машині; транець двигуна знищений, - розібраний; направляючі трубки погнуті; відсутні елементи кріплення, акумулятор за два роки знищений: Акумуляторна батарея - 1шт.

Позивач стверджує, що особи, що його затримали, вимагали посвідчення на керування гребним човном, що не передбачено діючим законодавством, вилучали документи всупереч діючого законодавства.

Як стверджує позивач, у зв`язку з незаконними діями працівників органів досудового слідства він був позбавлений прав: рибалити, спокою, потрібного регулярного лікування, що призвело до значного погіршення здоров`я та до госпіталізації.

Через незаконні дії працівників правоохоронних органів йому заподіяна матеріальна шкода, яка виражається в тому, що позивач зазнав витрат: 1) не рибалив з 19.06.2012 року по 18.07. 2014 року; 2) йому не повернули: великий пластмасовий короб, риба - 3 кг, що дозволено піймати за день, 15 кг придбаної ним риби, яка була в машині, транець двигуна, який знищено; ксерокопії документів, які були вилучені при його затриманні, - посвідчення водія, посвідчення інваліда 2-ої групи, посвідчення Учасника ліквідації аварії на ЧАЕС з 26.04.1986р. по 01.06.1989р.

Незаконними діями слідчого Київрибоохорони, позивачу завдано майнової шкоди в розмірі: 1 258 105,32 грн., з яких вартість законно купленої риби біля складів (фото міліції) 15кг - в сумі 10 129,995 грн. (15кг х 675,333); збиток у вигляді вартості риби, яку позивач міг би спіймати за період з 19.06.2012 р. по 18.07.2014 р. - в сумі 1 250 041,38 грн. (1851 кг х 675,333); вартість саморобного «транець» для двигуна човна, яку він оцінюю сам, оскільки має вищу освіту, його сам сконструював та сам виготовив - в сумі 1000 грн.; витрати на папір для друку - 73 грн., витрати на відправлення рекомендованих листів - 320 грн., витрати на бензин А-92, А-95 за викликами до слідчого, прокурора, суду - 4 559,27 грн., витрати на ліки - 1 246,67 грн. Також незаконними діями правоохоронних органів йому заподіяна і моральна шкода, оскільки з перших хвилин незаконного затримання (19.06.2012 р.), протягом розслідування кримінальної справи, до наступного часу його скрізь називають злочинцем (слідчий у своїх запитах, постановах; листах «Управління охорони,використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області», листах прокуратур. Він був позбавлений нормального, складеного роками життя та відносно нього було застосовано протиправні дії слідчого.

Враховуючи, що період перебування позивача під слідством обраховується з 19 червня 2012 року, що є тривалим часом, та враховуючи конкретні обставини справи, моральні страждання позивача, моральні страждання хворої жінки, моральні страждання тяжко хворого сина, який знаходиться у лікарні вже 20 років, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, вважає, що розмір відшкодування має бути визначений в розмірі 500 000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі.

Відповідачі свого права на участь у судовому засіданні не використали, про розгляд справи були судом повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2012 року старшим державним інспектором Київрибохорони Левченком С.О. в присутності свідків, якими є старший державний інспектор рибохорони ОСОБА_3 та працівник лінійного відділу водної міліцій ОСОБА_2 , було складено протокол № 01521 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .

Згідно вказаного протоколу, 19.06.2012 року о 08.45 год. на Київському водосховищі р. Дніпро на правому березі, що поблизу с. Глібовка у Вишгородському районі, Київської області, ОСОБА_1 проводив заборонний лов риби з гребного гумового моточовна «Кalibri» з підвісним електродвигуном «Minn Kota» заборонним знаряддям добуту водних біоресурсів (сітками зябровими з ліски в кількості 3 штуки) без належного дозволу органів рибохорони. При цьому виловив рибу цінних видів загальною вагою 51 кг, а саме: судак - 32 шт., синець - 125 шт., окунь - 53 шт., плоскирка - 80 шт., лящ - 2 шт., плітка - 18 шт., сом - 3 шт., рибець - 1 шт., чехонь - 1 шт., чим завдав збитки рибному господарству у сумі 34 442,0 грн. Також, згідно вказаного протоколу у ОСОБА_1 виявлені та вилучені: гумовий гребний моточовен з підвісним електродвигуном, сітки зяброві з ліски в кількості 3 шт., виловлена риба загальною вагою 51 кг (т.2 а.с.89).

Постановою від 25.06.2012 р. дільничого інспектором Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області Омельчука В.В., погодженою з: начальником Димерського СВМ Вишгородського РВ, начальником СВ Вишгородського РВ та начальником Вишгородського РВ, за результатами проведеної дослідчої перевірки в порядку ст.97 КПК України (1960 р.), що діяв на той час, по матеріалах, які надійшли від лінійного відділу водної міліції ГУ МВС України за фактом виявлення 19.06.2012 р. на Київському водосховищі за рибною ловлею громадянина ОСОБА_1 , відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі ст.6 п.2 КПК України (1960 р.) за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ст.249 КК України (т.1 а.с.188, 203).

Постановою Київського міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури Перепелиці Д.Д. від 06.07.2012 р. на підставі п.2 ч.1 ст.227 КПК України (1960 р.) вищевказана постанова дільничого інспектора міліції скасована та матеріали повернуті до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області для проведення додаткової перевірки (т.2 а.с.136).

Постановою старшого прокурора Дніпровської екологічної прокуратури Олефіренка Р.Ю. від 03.10.2012 р. за фактом здійснення ОСОБА_1 19.06.2012 р. на Київському водосховищі незаконного вилову водних живих ресурсів (риби) стосовно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України (т.2 а.с.131).

В межах порушеної кримінальної справи № 500-013, протоколом від 17.10.2012 р. в порядку вимог КПК України (1960 р.) слідчим СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській Петровою В.О. роз`яснені права ОСОБА_1 як підозрюваному у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, та він допитаний як підозрюваний 17.10.2012 р. Як вбачається з протоколу допиту підозрюваного, ОСОБА_1 наполягав на тому, що ним 19.06.2012 р. злочин не вчинявся (т.2 а.с.168-163).

27.10.2012 р., відповідно до вимог КПК України (1960 р.) слідчим СВ Вишгородського РВ Петровою В.О. винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, з її оголошенням, роз`ясненням суті обвинувачення та прав підозрюваного, та він був допитаний слідчим в якості обвинуваченого 29.10.23012 р. Як вбачається з протоколу допиту обвинуваченого, ОСОБА_1 в пред`явленому йому обвинуваченні винним себе не визнає та дає показання по обставинах рибальства, згідно яких він ніякого злочину не вчиняв (т.2 а.с.199-209

Постановою заступника Київського міжрайонного екологічного прокурора Добриніна І.М. від 08.11.2012 р. вищевказана постанова слідчого скасована (т.2 а.с.210).

Постановою слідчого СВ Вишгородського РВ Петрової В.О. від 18.11.2012 р. досудове слідство по кримінальній справі № 500-13, порушеної за ознаками ч.1 ст.249 КК України, на підставі п.1 ст.206 КПК України (1960 р.) зупинено до встановлення місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_1 (т.2 а.с. 242).

Прокурором відділу Дніпровської екологічної прокуратури Кохненком Г. 20.11.2012 р. були дані вказівки по вказаній кримінальній справі на проведення слідчих та процесуальних дій, в зв`язку з чим постановою слідчого СВ Вишгородського РВ Петрової В.О. від 30.11.2012 р. досудове слідство було відновлено (т.2 а.с.243-244, 245).

В зв`язку з набранням чинності КПК України (2012 р.), відомості по вказаній кримінальній справі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, стосовно ОСОБА_1 були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.11.2012 р. за № 0000181 (т.2 а.с.246).

06.02.2013 р. слідчим СВ Вишгородського РВ Коноваловою І.Б. була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000181 в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, яка була скасована постановою першого заступника Дніпровського екологічного прокурора Ковбасюка В.В. від 29.03.2013 р. з направленням справи для подальшого розслідування (т.1 а.с.190, т.2 а.с.249-250).

05.08.2013 р. слідчим СВ Вишгородського РВ Коноваловою І.Б. знову була винесена постанова про закриття вищевказаного кримінального провадження № 0000181, яка була скасована постановою прокурора Київської міжрайонної екологічної прокуратури Кузьмичем С.О. від 30.08.2013 р. (т.3 а.с.5).

Постановою слідчого СВ Вишгородського РВ Коновалової І.Б. від 15.11.2013 р. кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000181 від 30.11.2012 р., закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (2012 р.) в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15.10.2015 року позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково; стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України, відшкодування матеріальної шкоди - суму в розмірі 1 707,75 грн., на відшкодування моральної шкоди - суму в розмірі 20 000,0 грн., а всього стягнуто - 21 707,75 грн. (т. 3 а.с. 36-46)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди було скасовано і постановлено нове, яким стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь позивач відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. 00 коп., тобто разом стягнуто з відповідача 51707 грн. 75 коп. з урахуванням незміненої частині рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 707,75 грн. (т. 3 а.с. 99-102)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.07.2017 року рішення судів першої та апеляційної інстанції були скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (т. 3 а.с. 242-243) Підставою для скасування рішення судів попередніх інстанцій стало те, що співвідповідачем було залучено не Державну казначейську служби України як розпорядника бюджетних коштів, а Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області.

Правовідносини що виникли між сторонами регулюються положенням Цивільного кодексу України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частиною 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Спеціальним законом, який регулює вказані правовідносини, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень ст.1 ч.1 п.1 якого підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Пунктом 2 частини 2 статті 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Київрибохорона не відноситься до вищевказаних органів, тому позивач ОСОБА_1 , в межах заявлених ним позовних вимог, має право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, що є органом досудового розслідування.

Статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлений вичерпний перелік відшкодування (повернення) у наведених в статті 1 цього Закону випадках, а саме: заробіток та інші доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій (п.1); майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт (п.2); штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином (п.3); суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги (п.4); моральна шкода (п.5).

Вирішуючи вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до змісту позовної заяви та журналу судового засідання встановлено, що все майно, окрім риби, транця та акумулятора, що були вилучені у ОСОБА_1 19.06.2012 р . , повернуто йому 18.04.2012 р.

На підставі ч.4 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна шкода відшкодовується повністю.

ОСОБА_1 вказував на те, що 19.06.2012 р. у нього була вилучено лише 18 кг риби, з яких 3 кг - було виловлено на водосховище, а 15 кг - було куплено перед рибною ловлею та знаходилося в машині пластмасовому коробі.

Згідно постанови слідчого СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України від 15.11.2012 р. речовими доказами у справі визнані: гумовий гребний моточовен «Калібрі», підвісний двигун «Мінікота», акумуляторна батарея, три зябер ні сітки, два спінінги, які передані на зберігання на склад рибінспекції м.Вишгород гребля Київської ГЕС, дільниця № 3, та риба, яка передана в Київський центр соціальної адаптації (т.2 а.с.222).

З журналу судового засідання вбачається, що позивач визначив, що з усієї кількості риби у нього було вилучено: сом - кг, судака - 13 кг, лящ - 1,5 кг, плотва - 0,5 кг, що співпадає з видами риб, які вказані в матеріалах кримінальної справи. Тому, з урахуванням наданих суду документів щодо вартості вказаних видів риби, розмір матеріальної шкоди складає 1707,75 грн. (3 кг х 64,0 грн. + 13 кг х 112,35 грн. + 1,5 х 26,4 грн. + 0,5 кг х 31,2 грн.).

Позовні вимоги в частині відшкодування вартості риби в розмірі 1 250 041,38 грн., яку позивач, як він вказує, міг би спіймати за період з 19.06.2012 р. по 18.07.2014 р., не підлягає задоволенню, оскільки не є доходом, які він втратив внаслідок незаконних дій Вишгородського РВ.

В задоволенні решти вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди суд приходить до висновку про відмову, адже заподіяння такої шкоди саме у визначених позивачем розмірах не підтверджено належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ч.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду» моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством ( ч. 2 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлюється принцип, відповідно до якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Згідно ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. З Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.3 ст.13 вищевказаного Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону та встановлені судом обставини, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, яка була йому заподіяна, що призвело до погіршення та позбавлення його можливостей реалізовувати свої звички і бажання, погіршення відносин з оточуючими людьми, а також призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя з моменту порушення кримінальної справи - 03.10.2012 року та по дату закриття кримінальної справи - 15.11.2013 року.

При цьому в порушення вимог статті 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду», яка зобов`язує орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора або суд, у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди, слідчий, який закрив кримінальну справу відносно позивача за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, зазначений обов`язок не виконав.

Такий висновок суду узгоджується з вимогами ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду», яка чітко вказує період присудження моральної шкоди, а саме: перебування під слідством та судом.

З урахуванням характеру та тривалості страждань позивача, який є особою похилого віку, інвалідом 2 групи, в зв`язку з незаконним порушенням проти нього кримінальної справи за ч.1 ст. 249 КК України, яка подальшому була закрита у зв`язку з відсутністю складу злочину (що є реабілітуючою підставою), її тривале розслідування, виходячи з засад розумності та виваженості, а також роз`яснення, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 р. (з подальшими змінами), суд вважає, що відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 50000 грн. 00 коп. буде достатнім для відновлення немайнових втрат позивача ОСОБА_1 , що буде відповідати принципам співмірності та справедливості.

В зв`язку з чим, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 612, 624, 1050 ЦК України, ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на відшкодування матеріальної шкоди - суму в розмірі 1 707 грн. 75 коп., на відшкодування моральної шкоди - суму в розмірі 50000 грн. 00 коп., що разом складає 51 707 грн. 75 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко