Справа № 545/221/19
Провадження № 2/545/352/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.

за участю секретаря: Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач у січні 2019 року звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовується тим, що з 2006 по 2011 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на тяжку хворобу дитини, потребу в постійному лікуванні та недостатність коштів від аліментів, просила стягнути на її користь додаткові витрати на утримання дитини у сумі 12 149 грн. та витрати на правничу допомогу.

Відповідач надав суду письмовий відзив на позов, у якому проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Зазначав, що для виконання рішення суду від 03.05.2018 року про стягнення додаткових витрат на утримання доньки, він змушений був узяти грошові кошти у борг у своєї сестри ОСОБА_4 Окрім того, з 28.04.2018 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та у них 06.08.2018 року народився спільний син ОСОБА_6 У звязку з народженням сина та перебуванням дружини у відпустці по догляду за ним, він зобовязаний нести витрати на їхнє утримання. Також він надає допомогу в утриманні матері - ОСОБА_7, яка є інвалідом, діда - ОСОБА_8 та баби - ОСОБА_9 Зазначав, що з доданих до позову документів вбачається, що значна частина ліків, які були придбані позивачкою нібито на лікування доньки, не призначалися лікарями, а придбавалися нею на власний розсуд.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, надавши пояснення, що аналогічні тим, які викладені в заяві.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надавши пояснення, що аналогічні тим, які викладені в письмовому відзиві на позов. Пояснив, що позов визнає частково, а саме - 1/4 від суми, не визнає витрати на «Піобактеріофаг полівалентний», оскільки він був придбаний позивачкою до того, як був призначений лікарем.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 264 ЦПК визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Спір між сторонами стосується стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2006 по 2011 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.4, 6, 17).

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03.05.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5262,68 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та 247 грн. витрат на правову допомогу, всього 5509,68 грн. (а.с.5).

Як вбачається з медичної документації, малолітня ОСОБА_3 в період з грудня 2017 року по січень 2018 року перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з діагнозом хронічний цистит, рецедивуючий перебіг (а.с. 19, 21, 25, 27, 29, 30, 33, 36, 37).

Встановлено, що за час лікування з грудня 2017 року по січень 2018 року позивач понесла витрати на лікування дитини у розмірі 24 298 грн., що підтверджується квитанціями та медичною документацією з лікарськими призначеннями (а.с.20, 22, 24, 26, 28, 29, 30, 31, 34, 35, 38, 39, 43-46).

Посилання відповідача на факт придбання позивачем «Піобактеріофагу полівалентного» до того, як він був призначений лікарем, не спростовують висновків суду, оскільки з пояснень позивачки вбачається, що цей препарат був придбаний за кордоном, за усною рекомендацією лікаря та надалі був призначений лікарем для лікування малолітньої ОСОБА_3

Показання свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 брав у борг у неї кошти для виконання рішення суду про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, а також наявність на його утриманні інших осіб, ніяким чином не вливають на обовязок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину.

Згідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Всебічно, повно та обєктивно зясувавши всі обставини по справі (стан здоровя, матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні інших осіб тощо), суд приходить до висновку про те, що батьки зобовязані нести додаткові витрати на утримання дитини у рівних частках, тобто по Ѕ частині: 24 298 : 2 = 12 149 грн. повинен нести кожен з батьків.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

ОСОБА_10 Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 дійшла висновку, що склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, тому на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем надана квитанція про оплату послуг за оформлення позовної заяви про додаткові витрати від 03.01.2019 року №2 на суму 1000 грн., однак сам договір про надання правової допомоги позивачем не надано.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що витрати на правничу допомогу стягненню не підлягають.

На підставі п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно з п.1 с.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судовий збір в розмірі 768,40 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76, 141, 263, 265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

ОСОБА_11 Вікторівни до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 149 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_12