Номер провадження: 22-ц/813/3278/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року у складі судді Чернявської Л.М.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 про визнання договору поруки №178513 від 12.02.2008, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» (організаційна форма якого змінена на ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 припиненим. Позов мотивовано тим, що 12.02.2008 між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. За умовами п. 1.3 договору сторони визначили, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Однак, позивач вважає, що зазначене положення не відповідає вимогам ч. 1 ст. 252 ЦК України в який зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. А, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк дії договору встановлений у договорі поруки №178513 від 12.02.2008 не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, а тому не є строком в розумінні норми права, що як наслідок має вираження, що договором поруки строк не встановлений. Відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Згідно змісту позовної заяви ОСОБА_2 не здійснює своєчасних платежів протягом тривалого часу, направлені позичальнику та поручителю на початку 2016 року, вимоги про усунення порушень договору не виконуються, що призвело станом на 19.09.2016 до заборгованості по процентам та кредиту у розмірі 17788,48 доларів США та по пені у розмірі 8456,71 грн., а тому змусило кредитора за договором у зв`язку із виниклою, з боку ОСОБА_2 простроченої заборгованості за кредитним договором, звернутися до суду з вимогою про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 усієї суми заборгованості за кредитним договором та дострокового повернення усіх кредитних коштів. Таким чином позовні вимоги кредитора, за якими 30.03.2017 судом було відкрито провадження, зокрема до поручителя у кредитному договорі, заявлені поза межами встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання, а саме з моменту неналежного виконання позичальником обов`язків за кредитним договором, що призвело до виниклої заборгованості. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки. Тому якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Враховуючи пред`явлення кредитором позову до поручителя (ухвала про відкриття провадження у цивільній справі від 30.03.2017) поза межами встановленого шестимісячного строку від дня настання строку виконання основаного зобов`язання (відсутність належного виконання основного зобов`язання, що призвело до виниклої заборгованості) та відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивач вважає що укладена 12.02.2008 порука з ПАТ «Укрсиббанк» є припиненою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі послалася на те, що умовами договору поруки, не було передбачено строку його дії в розумінні приписів ч. 1 ст. 252 ЦК України. Скаржник також вказав, що відповідно до правової позиції висловленої ВС України у справі №6-33цс12 зазначено, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Аналогічна правова позиція висловлена ВС України у справі №6-6цс14 від 17.09.2014 в якій зазначено, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має пред`явлено в межах строку дії поруки. Тому якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Відповідно до правої позиції ВС України від 21.05.2012 у справі №6-68цс11 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, є юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями димами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Враховуючи існування обставин відповідно до яких провадження у цивільній справі за зверненням кредитора було відкрито 30.03.2017, визначає пропуск встановленого законом шестимісячного строку від дня настання строку виконання основаного зобов`язання, а тому відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, зобов`язання позивача, що були визначені згідно з договором поруки від 12.02.2008, у відносинах з відповідачем ПАТ «Укрсиббанк» за зобов`язаннями відповідача ОСОБА_2 , є припиненими.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що відповідач не отримав копію апеляційної скарги, а тому йому потрібен час для ознайомлення з матеріалами справи та надання відзиву на апеляційну скаргу.

Вказане клопотання судом відхилено з огляду на те, що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з якого вбачається, що відповідач 15.04.2019 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію апеляційної скарги, отже у відповідача достатньо було часу для підготовки відзиву на апеляційну скаргу (а.с.125).

Позивач в судове засідання 24.12.2019 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26.12.2019.

Дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.02.2008 між АКІБ, в подальшому організаційну форму змінено на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 23 478 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 290.00 дол. США, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 13.02.2023, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами ОСОБА_2 зобов`язався сплатити проценти у розмірі 12.4% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі. Сторони домовилися, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки (п.1.3.1, п.1.3.2 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. (п.1.3. кредитного договору).

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором12.02.2008 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір поруки №178513, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 12.02.2008, в повному обсязі як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Пунктом 1.3 сторони договору визначили, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. За умовами п. 1.4. відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки, договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним кредитним договором.

Порушуючи питання про визнання поруки припиненою, ОСОБА_1 посилалася на те, що положення пункту 3.1 договору поруки не відповідає вимогам ч. 1 ст. 252 ЦК України в якій зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Позивач вказує на те, що строк дії договору встановлений у договорі поруки №178513 від 12.02.2008 не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, а тому не є строком в розумінні норми права, що як наслідок має вираження, що договором поруки строк не встановлений.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з ч. 1 ст.251, ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2015 року у справі № 6-616цс15.

Сторони погодили, що строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором №0 від 12.02.2008 визначено 13.02.2023, отже договором поруки встановлено термін дії до 13.02.2023, а тому доводи позивача про те, що договором поруки не встановлено строку поруки є помилковими.

За таких обставин, суд, з`ясувавши, що останній платіж за кредитним договором боржник здійснив 28.04.2016, а банк досудову вимогу надіслав 05.07.2016 та з позовом звернувся до суду 21.09.2016, дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для визнання поруки припиненою.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: