Справа № 521/6144/15-ц
Провадження № 2/521/67/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення розміру часток в спільній сумісній власності та визначення порядку користування приміщеннями квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення порядку користування спільною частковою власністю, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про виділення розміру часток в спільній сумісній власності та визначення порядку користування приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначали, що квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної часткової власності а саме - ОСОБА_2 належить 767/6000 часток, ОСОБА_1 належить - 2165/6000 часток, а ОСОБА_3 належить 3068/6000 часток. З урахуванням того, що між сторонами не досягнуто домовленості з визначення реального розподілу квартири та порядку користування, просили постановити рішення про виділення розміру часток у спільній сумісній власності та визначити порядок користування зазначеною квартирою.

Відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення порядку користування спільною частковою власністю, в якому згідно з уточненнями від 25.11.2019р. просила провести наступні ремонтно-будівельні роботи з метою забезпечення можливості встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: демонтувати існуючі двері у перегородці між жилими кімнатами №2 та №3, позначеними на технічному паспорті від 06.10.2016р. й закласти дверний отвір; прорізати у перегородці між жилими кімнатами №2 та №3 новий двірний отвір ближче до внутрішньої міжквартирної стіни та встановити у ньому двері; у межах жилої кімнати №2 по лінії продовження коридору №1 (на 1,32м від внутрішньої міжквартирної стіни) встановити перегородку довжиною 3,05м (по ширині кімнати №2) з дверним отвором та встановити у ньому двері; витрати по проведенню вказаних ремонтно-будівельних робіт покласти на ОСОБА_3 ; встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити у володіння та користування ОСОБА_3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 22,8кв.м., житловою площею 22,1кв.м., а саме: новоутворену житлову кімнату №2** згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24.04.2019р. №605, площею 12,7кв.м., житлову кімнату №4 площею 9,4кв.м., балкон площею 0,7кв.м.; у володінні та користуванні ОСОБА_1 залишити житлову кімнату № 5 площею 10,5кв.м.; у спільному володінні та користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити житлову кімнату №3 площею 7,7кв.м.; у спільному володінні та користуванні сторін залишити приміщення: №1 - коридор, №6 - кухня, №7 -ванна, №8 - туалет, №9 - комора; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 понесені у справі судові витрати.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином у відповідності до вимог ч.9 ст.130 ЦПК України. В матеріалах справи є заяви позивачів про проведення судових засідань у їх відсутності.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свої уточнену позовну заяву та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку представника відповідача за первісним позовом, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні обох позовів з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 19.11.1996р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках належала на праві власності 767/1000 часток квартири, приміщень спільного заселення, що складає 47,0кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , частка якої згідно технічного паспорта від 11.10.1996р. складається з трьох житлових кімнат №2-17,0кв.м., №3-7,7кв.м., №4-9,4кв.м., балкон - 0,7 кв.м., та місць загального користування: коридор 6,0кв.м., кухня 5,9кв.м., ванна 2,0кв.м., туалет 1,1кв.см., комора 1,0кв.м., що складає 767/1000 часток квартири № 8. (т.1 а.с.125-127,128)

Після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями померлої є в 1/3 частці кожний: її донька - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 02.08.2000р., р.№1-2521, що складає 767/6000 часток квартири №8 , її син - ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 13.04.2001р., р.№2-1955, що складає 767/6000 часток квартири №8 , її донька - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 13.04.2001р., р.№2-1955, що складає 767/6000 часток квартири №8 (т.1 а.с.120-122)

Згідно договору дарування від 15.07.2011р. р.№620, посвідченого Сімаченко С.Л., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 3068/6000 часток квартири АДРЕСА_1 ; зазначена частка квартири належить дарувальнику на підставі: свідоцтва про право власності від 19.11.1996р. р.№3-8765, виданого УХКГ міськвиконкому Одеської міської ради (767/2000) та свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 02.08.2000р., р.№1-2521, (767/6000); (т.1 а.с.51,129,128)

Згідно свідоцтва про право власності від 24.04.1997р., р.№3-9531, виданого УХКГ міськвиконкому Одеської міської ради, на праві приватної власності ОСОБА_6 належить 233/1000 квартири (приміщень квартири спільного заселення), в АДРЕСА_1 , яка згідно технічного паспорта від 11.10.1996р., складається з одної житлової кімнати №5 - 10,5кв.м., та місць загального користування: коридор 6,0кв.м., кухня 5,9кв.м., ванна 2,0кв.м., туалет 1,1кв.м., комора 1,0кв.м., що складає 233/1000 часток квартири № 8 (т.1 а.с.123,124)

Після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем померлого є його дружина - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 12.12.2011р., р.№3-2461, спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 2165/6000 часток приміщення квартири спільного заселення №8 . Ця частка квартир складається з 233 /1000 кв.8, яка належала померлому на підставі свідоцтва про свідоцтва про право власності від 24.04.1997р., р.№3-9531, виданого УХКГ міськвиконкому Одеської міської ради, та з 767 /6000 кв.8, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 13.04.2001р., р.№2-1955. (т.1 а.с.8, 106, 122, 124)

На підставі вищезазначеного, було встановлено, що в спірних приміщеннях квартири АДРЕСА_1 767 /1000 часток якої складається з 3-х житлових кімнат №2-17,0кв.м., №3-7,7кв.м., №4-9,4кв.м., балкон 0,7кв.м., та місць загального користування коридор 6,0кв.м., кухня 5,9кв.м., ванна 2,0кв.м.,туалет 1,1кв.м., комора 1,0кв.м., ідеальні частки квартири які належать співвласникам складають: ОСОБА_2 767/6000 часток; ОСОБА_1 767/6000 часток, ОСОБА_3 3068/6000 часток, що згідно розрахунку складає 767/1000, тобто частці, яка зазначена у свідоцтві про право власності від 19.11.1996р. р.№3-8765, виданого УХКГ міськвиконкому Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (перших власників).(т.1 а.с.126,128)

233/1000 квартири №8 (приміщень квартири спільного заселення), в АДРЕСА_1 , частка якої складається з одної житлової кімнати №5 - 10,5кв.м., та міст загального користування коридор 6,0кв.м., кухня 5,9кв.м., ванна 2,0кв.м., туалет 1,1кв.м., комора 1,0кв.м., що складає 233/1000 кв.8 є власністю ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 356-358 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом неодноразово призначалися судові будівельно-технічні експертизи щодо вирішення питання щодо порядку користування спірною квартирою, однак вони не були проведені по різним причинам.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2019р. у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

1. Чи можливо з технічної точки зору визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , відповідно до якого:

- за рахунок частини житлової кімнати № 2 буде облаштовано коридор з метою ізоляції житлової кімнати № 2 та забезпечення проходу до житлової кімнати № 3;

- у володіння та користування ОСОБА_3 буде виділено житлову кімнату № 4 , площею 9,4 кв.м. та житлову кімнату № 2 , площа якої буде зменшена на площу новоутвореного коридору, з прилеглим до неї балконом;

- у володінні та користуванні ОСОБА_1 залишити житлову кімнату № 5, площею 10,5 кв.м.;

- у спільному володінні та користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити житлову кімнату № 3, площею 7,7 кв.м.;

- у спільному володінні та користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишаться: приміщення № 1 -коридор; № 6 - кухня; № 7 - ванна; № 8 - туалет; № 9 - комора?

2. За наявності технічної можливості визначити такий порядок користування, визначити перелік робіт, необхідних для встановлення такого порядку.

3. У випадку, якщо встановлення такого порядку користування жилим приміщенням є неможливим з технічної точки зору, визначити, які варіанти встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 можливо визначити відповідно до часток співвласників.

У відповідності із заключенням судової будівельно-технічної експертизи №605, проведеної 24.04.2019р. ТОВ ОФ «ІНЮГ-ЕКСПЕРТИЗА», варіант визначення порядку користування у відповідності з першим питанням ухвали суду технічно можливий з незначними відхиленнями від ідеальних часток співвласників. Для реалізації даного варіанту користування приміщеннями квартири необхідно: демонтувати існуючі двері у перегородці між жилими кімнатами №2 та №3 та закласти дверний отвір; прорізати у перегородці між жилими кімнатами №2 та №3 новий двірний отвір ближче до внутрішньої міжквартирної стіни та встановити у ньому двері; у межах жилої кімнати №2 по лінії продовження коридору №1 (на 1,32м від внутрішньої міжквартирної стіни) встановити перегородку довжиною 3,05м (по ширині кімнати №2) з дверним отвором та встановити у ньому двері. У відповідності з варіантом, що розглядається, в користування співвласників виділяються наступні приміщення квартири: Співвласник ОСОБА_3 із ідеальною часткою 3068/6000 - в особисте користування: 22,8кв.м., в т.ч. житлова площа 22,1кв.м. (житлова №2** та №4, балкон).; частка в приміщеннях спільного користування (№№1,2*,6,7,8,9) -20,1*1/3=6,7кв.м.). Всього 29,5кв.м., що менше належної площі на 1,7кв.м. (61,1кв.м. * 3068/6000 =31,2кв.м., в т.ч. житлова 22,1кв.м., що більше ідеально належної частки на 1,5кв.м. (40,3кв.м. * 3068/6000 = 20,6кв.м.). Співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (з ідеальними частками 2165/6000 та 767/6000) у спільне користування 18,2кв.м. (житлові №3 та №5) (в т.ч. житлова №5 пл. 10,5кв.м., що знаходиться у користуванні ОСОБА_1 ), частка в приміщеннях спільного користування (№№1,2*,6,7,8,9) -20,1*2/3=13,4кв.м.). Всього 31,6кв.м., що більше ідеально належній площі на 1,7кв.м. (61,1кв.м. * (2165 +767)/6000 = 29,9кв.м., в т.ч. житлова 18,2кв.м., що менше ідеально належної на 1,5кв.м. (40,3кв.м. * (2165 +767)/6000 = 19,7кв.м. По іншим питанням, які поставлені судом, дослідження не проводилося у зв`язку з тим, що зазначений судом в першому питанні варіант технічно можливий.

Суд критично ставиться до висновку судової будівельно-технічної експертиз №605, проведеної 24.04.2019р. ТОВ ОФ «ІНЮГ-ЕКСПЕРТИЗА» з наступних підстав.

Згідно п.п.2.22, 3.4, 3,6 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення"; затверджено Наказом Держбуду України від 18 травня 2005 р. №80 зі змінами у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. п.2.24 Площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 м2, в інших квартирах - не менше 17 м2. Мінімальна площа спальні на одну особу - 10 м2, на дві - 14 м2. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 м2, у дво- та більше кімнатних - 8 м2. Мінімальна площа робочої кімнати або кабінету -10м2. Природне освітлення повинні мати житлові кімнати, кухні, неканалізовані вбиральні. Приміщення, що мають природне освітлення, мають бути забезпечені провітрюванням через стулки вікон, кватирки або інші пристрої. Додаток Б (обов`язковий) : квартира - комплекс взаємопов`язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини, який включає (як мінімум): житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу. Житлове приміщення (житлова кімната) - опалюване приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання. Підсобні приміщення квартири - приміщення, призначені для гігієнічних або господарсько-побутових потреб мешканців (ванна, вбиральня, душова, приміщення для прання, кухня, комора), а також передпокій, внутрішньоквартирний хол, коридор тощо.

Відповідно до п.1, п.3 «примітки» "Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 406 роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками. Виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та технічного переоснащення повинно здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та відповідно до розробленої та затвердженої в установленому законодавством порядку проектної документації.

Згідно ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт"; затвердженого та надано чинності: наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.07.2009 №295 реконструкція житлового будинку - перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників (Закон України "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду"). Капітальний ремонт - ремонт житлового будинку з метою відновлення його ресурсу з заміною за необхідності конструктивних та огороджувальних елементів, систем інженерного обладнання, а також поліпшення його експлуатаційних показників.

Пунктами 5.4, 5,5, 5.6, 5,7 5,9, 8.10, 9.3, 9.9 зазначених норм ДБН обстеження технічного стану житлового будинку виконується з метою встановлення ступеня фізичного зносу, визначення можливості сприйняття несучими конструкціями додаткових навантажень і, у разі потреби, розроблення заходів щодо підсилення цих конструкцій. Обстеження конструкцій фундаментів, підземних і наземних частин житлових будинків є обов`язковим при розробленні проектів реконструкції і капітального ремонту і повинно включати: збір, вивчення та аналіз наявної проектно-технічної документації і архівних матеріалів попередніх обстежень конструкцій будинків (якщо вони проводилися) і стану ґрунтів; архітектурні обмірювання (плани кожного поверху, підвалу, підпілля, технічного поверху, розрізи); обмірювання обстежуваних несучих конструкцій і їх елементів; попереднє візуальне обстеження конструкцій; детальне обстеження технічного (фізичного) стану несучих конструкцій підземних і наземних частин будинків (фундаментів, стін підвалів, зовнішніх і внутрішніх стін, колон, перекриттів, балконів, терас, лоджій, еркерів, даху тощо) з визначенням характеристик міцності конструктивних матеріалів, а також наявності і ступеня прояву деформацій і пошкоджень (тріщин, прогинів, вигинів, зсувів, спучування, вологості тощо); геодезичні виміри величин осідань (просідань) фундаментів, а також відхилень несучих і огороджувальних конструкцій будинків і їх частин від вертикалі і горизонталі; обстеження огороджувальних та інших конструкцій з метою виявлення уражень грибками, жуками, шкідливими комахами та іншими біологічними бактеріями; оцінку технічного стану конструкцій за результатами обстеження (технічний висновок). Визначення міцності матеріалів несучих конструкцій (в першу чергу тих, на які передбачаються додаткові навантаження) слід виконувати стандартними як неруйнівними методами, так і методом відбирання зразків і їх випробувань. Технічний висновок про можливість реконструкції і капітального ремонту житлового будинку повинен включати: дані про існуючі на період обстеження навантаження на фундаменти будинку; відомості про виявлені деформації будинку і дані нівелювання відміток цоколя, вікон першого поверху або інших характерних конструктивних елементів; опис існуючого стану будівельних конструкцій та будинку в цілому; дані про технічний стан існуючих інженерних мереж; дані про додаткові навантаження на будинок і їх розподіл на фундаменти (ділянки) після реконструкції або капітального ремонту; перевірні розрахунки наявних і очікуваних після реконструкції і капітального ремонту тисків на ґрунтову основу; дані інженерно-геологічних і гідрогеологічних вишукувань (узагальнення архівних матеріалів, опис і замальовки шурфів і свердловин, геологічні розрізи по основних напрямках розташування несучих конструкцій, висновки і рекомендації щодо можливості реконструкції або капітального ремонту будинку, включаючи методи зміцнення основ і підсилення фундаментів. При проектуванні реконструкції і капітального ремонту житлових будинків і окремих квартир, якщо це дозволяють конструктивні та інженерні системи, допускається: збільшувати площі житлових кімнат, туалетів, ванних кімнат і суміщених санвузлів за рахунок передпокоїв, внутрішньоквартирних коридорів, вбудованих комор і шаф; улаштовувати суміщені санвузли в окремих квартирах незалежно від кількості житлових кімнат (за бажанням замовників); об`єднувати приміщення електрифікованої кухні і житлової кімнати в єдину кухню-їдальню. При проектуванні реконструкції і капітального ремонту житлових будинків або їх частин повинні бути враховані результати інженерно-геологічних вишукувань і обстежень технічного стану конструкцій. При цьому конструктивні системи повинні бути запроектовані з урахуванням вимог ДБН В.1.2-14. Для розроблення конструктивних рішень висновок про технічний стан несучих конструкцій за матеріалами обстежень є обов`язковим. При проектуванні реконструкції і капітального ремонту житлових будинків слід у розрахунковій схемі враховувати зміни в їх конструктивній системі, що сталися в процесі їх експлуатації (перепланування квартир, влаштування нових прорізів, надбудов, прибудов тощо).

У вказаному заключенні немає посилань на технічний висновок про можливість проведення будівельних робіт по переобладнанню квартири АДРЕСА_1 , не зазначено - на підставі яких досліджень експерт прийшов до висновку про можливість проведення будівельних робіт по переобладнанню квартири, не вказано, чи потребує проведення цих робіт погодження з компетентними органами, чи не призведе виконання цих робіт до пошкодження житлового будинку, в якому знаходиться спірна квартира, а також не зазначено про те, чи є перегородки, в яких необхідно закласти та прорізати дверні отвори, несучими та чи є потреба у їх підсиленні у разі проведення будівельних робіт. Крім того, з технічних паспортів вбачається, що будинок, в якому розташована спірна квартира є залізопанельним, а в заключенні зазначено, що будинок є кам`яним, тобто маються розбіжності.

Крім того, згідно запропонованого варіанту порядку користування цією квартирою співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (з ідеальними частками 2165/6000 та 767/6000) у спільне користування пропонується 18,2кв.м. (житлові №3 та №5) (в т.ч. житлова №5 пл. 10,5кв.м., що знаходиться у користуванні ОСОБА_1 ), однак житлова кімната № 5 площею 10,5кв.м. належить ОСОБА_1 одноособово, а тому вона не може бути використовуватися також і ОСОБА_2

Всі вище перелічені недоліки заключення ТОВ ОФ «ІНЮГ-ЕКСПЕРТИЗА» №605 від 24.04.2019р. в свою чергу не дозволяють суду прийняти за підставу дане заключення щодо визначення порядку користування зазначеною квартирою.

Інших доказів можливості визначити порядок користування спірною квартирою суду надано не було.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виділення розміру часток в спільній сумісній власності суд зазначає, що оскільки правовстановлюючими документами на спірне житло вже визначені частки (спільна часткова власність), які належать сторонам у справі, а відтак ці вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні обох позовів.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316-317, 319, 321, 356-358, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 141, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення розміру часток в спільній сумісній власності та визначення порядку користування приміщеннями квартири відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення порядку користування спільною частковою власністю відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН