Єдиний унікальний номер 229/3031/18 Номер провадження 22-ц/804/254/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 справу № 229/3031/18 за апеляційною скаргою стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2018 року про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 (суддя першої інстанції Мінаєв І.М.), -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2018 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшло подання головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Горлівка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Державний виконавець зазначав, що на примусовому виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби м. Горлівка знаходиться виконавче провадження № 29699039 з виконання судового наказу № 1/84, виданого Господарським судом Донецької області 08 листопада 2010 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" заборгованості за кредитом у сумі 833 081,42 грн., відсотків у сумі 80 431,53 грн., пені у сумі 45 718,12 грн., судових витрат по сплаті державного мита у сумі 9 592,31 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн. У межах цього виконавчого провадження 23 листопада 2011 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна накладено обтяження на все нерухоме майно боржника.

06 червня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, а також постанови про арешт майна боржника та про накладення обтяження на все рухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

Посилаючись на те, що на час звернення до суду рішення суду боржником не виконано, що боржник ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання зобовязань за рішенням суду, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснює, декларацію про доходи та майно боржником не надано, за повідомленням реєстраційно-облікових установ боржник не працює, пенсію не отримує, інших джерел доходів не має, автомототранспорт за ним не зареєстровано, що згідно інформації Державної прикордонної служби України від 06 червня 2018 року боржник ОСОБА_4 неодноразово перетинав державний кордон України, просив тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобовязань за судовим наказом № 1/84, виданим Господарським судом Донецької області 08 листопада 2010 року (а.с. 1 - 4).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 липня 2018 року подання головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Горлівка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 передано за підсудністю до Словянського міськрайонного суду Донецької області (а.с. 42 - 44).

Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2018 року у задоволенні подання головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 49 - 50).

Не погоджуючись з ухвалою суду, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (далі ТОВ "ФК "Довіра та гарантія") в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2018 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою тимчасово обмежити громадянина ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Зазначає, що після відновлення 06 червня 2018 року виконавчого провадження державний виконавець встановив відсутність у боржника ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна, відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах, отримав відповіді з реєстраційно-облікових установ та центру надання послуг, згідно яких боржник не працює, пенсію не отримує, інших джерел доходів не має, автомототранспорт за боржником не зареєстровано.

Згідно інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України.

Вважає, що за таких обставин єдиним способом виконання судового рішення є тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

20 червня 2018 року ТОВ "ФК " Довіра та Гарантія" звернулось до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка з заявою, в якій просило звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, оскільки боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням Господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2010 року у справі №1/184. Звернення державного виконавця із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон є гарантією своєчасного, повного та реального виконання рішення суду, що судом першої інстанції не враховано та призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні подання (а.с. 56).

В ухвалі Словянського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2018 року зазначено, що вона може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Відповідно до частини 6 ст. 147 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов'язані зі здійсненням таким судом повноважень, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02.10.2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільна справа № 243/3031/18 за апеляційною скаргою стягувача ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2018 року про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 підсудна Донецькому апеляційному суду, який створено в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого апеляційного суду Донецької області.

Копія апеляційної скарги ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" головним державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка ОСОБА_1 отримана 14 грудня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 78).

Боржник ОСОБА_2, який згідно матеріалів справи офіційної електронної адреси не має, зареєстрованим місцем проживання якого згідно матеріалів справи є м. Горлівка Донецької області, тобто населений пункт, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, про постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження був повідомлений відповідно до частини 2 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" шляхом розміщення 11 грудня 2018 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Там же була розміщена інформація про те, що копію апеляційної скарги стягувача ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" та додані до неї матеріали боржник ОСОБА_2 може отримати у Донецькому апеляційному суді (м. Бахмут, вул. Свободи, 10) (а.с. 73).

Письмові відзиви на апеляційну скаргу стягувача ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" державним виконавцем та боржником на час розгляду справи не надано.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду представник стягувача - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", головний державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Повістку - повідомлення про розгляд справи 09 січня 2019 року стягувач - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" отримав 17 грудня 2018 року, головний державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка ОСОБА_1 - 20 грудня 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с., 81, а.с. 79).

Боржник ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи 09 січня 2019 року був повідомлений відповідно до частини 1 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України 17 грудня 2018 року з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 77).

Стягувач - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" 08 січня 2019 року надіслав до апеляційного суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника (а.с. 82 - 84).

Головний державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 суд про причини неявки у судове засідання не повідомили і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга стягувача ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2010 року Господарським судом Донецької області видано наказ у справі № 1/184, згідно якого з ФОП ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Аваль" стягнута заборгованість за кредитом у сумі 833 081,42 грн., відсотки у сумі 80 431,53 грн., пеня у сумі 45 718,12 грн., судові витрати по сплаті державного мита 9 592,31 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн. (а.с. 7).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12 жовтня 2017 року у справі № 1/184 замінено позивача ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" його правонаступником - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" (а.с. 11 - 14).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 16 квітня 2018 року за заявою ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" поновлено строк для пред?явлення наказу Господарського суду Донецької області від 08 листопада 2010 року у справі № 1/184 до органів Державної виконавчої служби, встановлено строк його предявлення до виконання впродовж трирічного терміну, починаючи з 16 квітня 2018 року. Видано дублікат наказу у справі № 1/184 від 08 листопада 2010 року за позовом ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" до ФОП ОСОБА_2 м. Горлівка Донецька область про стягнення 959 231,67 грн. (а.с. 8 - 10).

Постановою головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Горлівка ОСОБА_1 від 06 червня 2018 року відновлено виконавче провадження № 29699039 з примусового виконання судового наказу № 1/184, виданого Господарським судом Донецької області 08 листопада 2010 року (а.с. 15 - 16), яке на час розгляду судом подання не виконано.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт невиконання боржником зобовязань, покладених на нього відповідним рішенням, не свідчити про ухилення боржника від виконання таких зобовязань. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. З тексту подання вбачається, що державним виконавцем причини несплати боржником заборгованості у нього не зясовувалися, заходи щодо виклику боржника до державної виконавчої служби не здійснювалися. Твердження державного виконавця про злісне ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязань за рішенням суду є не доведеними (а.с. 49 - 50).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Закон України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків передбачено пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюються Законом України від 21.01.1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону (в редакції, яка була чинною на час постановлення 10 серпня 2018 року оскаржуваної ухвали) встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; (п. 5 частина 1).

Пунктом 19 частини 3 ст. 18 Закону України 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;.

Реалізація цього права здійснюється шляхом звернення державного виконавця до суду в порядку ст. 441 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду подання судом першої інстанції) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до частини 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 4 ст. 441 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду подання судом першої інстанції) ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2.04.2012 року № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 21.03.2018 року № 855/5, яка діє на час розгляду справи судами як першої, так і апеляційної інстанції) подання державного виконавця щодо обмеження у праві виїзду за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, має обов'язково містити, зокрема, інформацію про перетинання боржником державного кордону України; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов'язань (пункти 1-2 розділXIII. Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну).

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини 2 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки відповідно до частини 4 статті 441 ЦПК подання розглядається судом негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Проте в порушення частини 4 ст. 441 ЦПК України подання державного виконавця судом першої інстанції розглянуто без участі державного виконавця.

В матеріалах справи відомості щодо повідомлення державного виконавця про дату, час та місце розгляду подання відсутні.

З урахуванням того, що частиною 4 ст. 441 ЦПК України передбачено негайний розгляд справи, що унеможливлює повідомлення державного виконавця про дату розгляду подання шляхом направлення судової повістки з повідомленням про вручення, державний виконавець може бути повідомлений про дату судового засідання у спосіб, передбачений частинами 6, 13 ст. 128 ЦПК (шляхом надіслання судової повістки на електронну адресу або через кур'єрів із зворотною розпискою, або з використанням засобів мобільного зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Розгляд подання у відсутність державного виконавця, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, став наслідком неповного зясування судом обставин справи, оскільки саме державний виконавець зобов'язаний довести суду, надавши відповідні матеріали виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні та обґрунтувати таку необхідність.

В поданні державний виконавець посилається, що копії постанови про відновлення виконавчого провадження було направлено сторонам виконавчого провадження. Проте такі відомості до подання не додано. У відсутність державного виконавця суд був позбавлений можливості встановити в якій же спосіб копія постанови про відновлення виконавчого провадження від 06 червня 2018 року була направлена боржнику, який згідно матеріалів справи мешкає у м. Горлівка Донецької області, тобто на окупованій території Донецької області, поштовий зв'язок з якою відсутній.

Посилаючись на неподання боржником декларації про доходи та майно боржника державний виконавець не зазначає коли така декларація та в якій спосіб була витребувана у боржника.

Згідно постанови державного виконавця від 06 червня 2018 року підставою для відновлення виконавчого провадження № 29699039 стало надходження на виконання дублікату наказу Господарського суду Донецької області № 1/184 від 08 листопада 2010 року (а.с. 15).

Згідно матеріалів справи в межах цього виконавчого провадження № 29699039 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано обтяження на майно боржника ОСОБА_2 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 23 листопада 2011 року (а.с. 21 - 23).

Проте у відсутність державного виконавця та не дослідивши матеріали виконавчого провадження суд не зясував місце знаходження виконавчого провадження № 29699039, яке було відкрито до 23 листопада 2011 року, не зясував які виконавчі дії згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень проводилися у межах цього виконавчого провадження протягом майже трьох років до початку антитерористичної операції, не дослідив постанову про закінчення виконавчого провадження та підстави у звязку з якими вона була постановлена і відповідно не перевірив наявність розміру заборгованості за судовим наказом вже у відновленому виконавчому провадженні, враховуючи, що згідно матеріалів справи вже після накладення арешту на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника від 23 листопада 2011 року за боржником 23 вересня 2013 року було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 23 вересня 2013 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав (а.с. 21 - 23).

У відсутність державного виконавця суд був позбавлений можливості зясувати необхідність обмеження конституційного права боржника на свободу пересування, якщо у боржника відсутній паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тобто документ, що дає право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, на що державний виконавець посилається в поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, не зясував коли саме боржник перетинав саме державний кордон України.

Отже, в порушення норм частини 4 ст. 411 ЦПК України суд першої інстанції не прийняв заходів щодо виклику державного виконавця у судове засідання, не витребував у нього необхідні документи, зокрема, матеріали виконавчого провадження, не зясував в чому полягає ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, частини 4 ст. 411 ЦПК України, призвели до передчасного висновку про відмову у задоволенні подання, тобто до постановлення помилкової ухвали, що відповідно до пунктів 1, 4 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, ст. 379, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"задовольнити частково.

Ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2018 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до Словянського міськрайонного суду Донецької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

ОСОБА_5

Повне судове рішення складено 10 січня 2019 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха