Справа № 415/5565/19
Провадження № 22-ц/810/936/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М. (суддя-доповідач)

суддів - Єрмакова Ю.В., Луганської В.М.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області (суддя Фастовець В.М.)

від 30 серпня 2019 року

у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором

учасники справи

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

встановив:

22 червня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором без номеру від 19 червня 2012 року, яка утворилась станом на 30 квітня 2019 року, у загальному розмірі 117558,72 грн., з яких: 4661,01 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 110501,14 грн. заборгованість за відсотками, 2396,57 грн. пеня та комісія.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 30 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач просить рішення суду скасувати і задовольнити позов. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не вжив заходів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню. Не маючи у справі обґрунтованих заперечень відповідачки та доказів на спростування викладених позивачем обставин справи, суд самостійно навів доводи проти позовних вимог. Висновок суду про недоведеність укладення кредитного договору не відповідає обставинам справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідачка правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Сторони в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст.263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Суд встановив, що 19 червня 2012 року відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, однак ця заява не містить положень про істотні умови кредитного договору про розмір кредитного ліміту та розмір плати за користування кредитом (процентів), а також в заяві не зазначено який вид банківської карти обирає відповідачки. При цьому витяг з тарифів з обслуговування кредитних карт відповідачкою та витяг з Умов і правил надання банківських послуг відповідачкою не підписані. Тому суд вважав, що сторони не уклали між собою кредитний договір, а відсутність укладеного кредитного договору тягне відмову у задоволенні позову, підставою якого є невиконання чи неналежне виконання умов такого договору.

Апеляційний суд вважає цей висновок суду першої інстанції помилковим та зауважує наступне.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що указані висновки районного суду не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення ЦК України, якими урегульовано зобов`язальні правовідносини.

Надана суду першої інстанції анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг свідчить про те, що відповідачка погодилася на отримання кредитної картки.

Отримані відповідачкою кредитні кошти відображені в розрахунку заборгованості, який підтверджує активне користування кредитними коштами та часткове погашення заборгованості за спірний період.

Відповідачка отримала копію позовної заяви з доданими до неї копіями заяви та розрахунку 09 серпня 2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.48), але запереч проти позову суду не заявляла.

Вказані письмові докази за відсутності їх спростувань відповідачкою, свідчать про те, що між сторонами виникли договірні відносини, оскільки відповідачка звернулась до позивача, який є банківською установою за отриманням кредитної картки для користування кредитними коштами, та користувалась кредитними коштами.

За своєю правовою природою підписання анкети-заяви є публічним договором приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст.627 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За вказаних обставин висновок суду про не доведенність договірних відносин сторін не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню з наступних підстав.

Надані позивачем суду апеляційної інстанції докази не приймаються з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

В позовній заяві позивач зазначає, що у разі неявки його представника в судове засідання не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. До позовної заяви позивачем додано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Заявляючи клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

За вимогами ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені статтею 374 ЦПК України, зокрема частиною першою якої встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому, позивачем в порушення зазначених вимог процесуального законодавства не надано обґрунтування неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк з причин, що не залежали від нього, тобто не зазначені причини, які унеможливлювали подання позивачем до суду першої інстанції копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», так і не надано доказів, які б підтверджували поважність неподання вказаної довідки до суду першої інстанції у встановлені ЦПК України строки.

З наданих позивачем суду першої інстанції доказів встановлено, що відповідач звернувся до позивача за отриманням банківської картки для користування кредитними коштами та користувався кредитними коштами. Розмір неповенрнутих кредитних коштів станом на 30 квітня 2019 року становить 4661,01 грн., що відображено у розрахунку заборгованості в графі 5.

За встановлених обставин позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 4661,01 грн. підлягає задоволенню

Разом з тим не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом у розмірі 110501,14 грн. та пені і комісії у розмірі 2396,57 грн., оскільки позивачем не надано доказів, що з відповідачкою були погоджені умови договору про розмір відсоткової ставки за користування кредитом, а також про підстави та розмір комісії і пені.

Позивачем на підтвердження доказів умов договору щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом, комісії і пені до позовної заяви додані витяг з тарифів з обслуговування кредитних карток та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг.

Проте, ці докази не свідчать про досягнуту домовленість сторін, оскільки відсутній підпис відповідачки про ознайомлення з цими документами, а також не надано доказів того, що на момент підписання анкети-заяви відповідачкою саме ці тарифи та Умови і правила були розміщені для ознайомлення позичальників.

Отже за відсутності доказів погодження сторонами таких умов кредитного договору, як розмір відсоткової ставки за користування кредитом, а також підстав та розміру комісії і пені, позов в зазначеній частині задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають відшкодуванню, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог, відповідно до п.3 ч.1 ст.141 ст. ЦПК України.

У зв`язку з частковим задоволенням позову (у розмірі 4% від ціни позову) підлягають відшкодуванню відповідачкою понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 4%, що в сумарному виразі становить 192,10 грн. з наступного розрахунку: 1921 грн. + 2881,50 грн. = 4802,50 грн. 96%.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 388, 389, 390, 391 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 30 серпня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України:14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором без номеру від 19 червня 2012 року у розмірі 4661,01 грн. (тіло кредиту).

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 110501,14 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2396,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»(ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України:14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) у відшкодування витрат на сплату судового збору 192,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прооголошення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий: Н.М.Авалян

Судді: Ю.В.Єрмаков

В.М.Луганська