Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 380/694/16-ц

провадження № 61-22307св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н.О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

позивач - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач - Комунальний заклад Тетіївської районної ради «Тетіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги»,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року у складі судді Лісовенка П. І. та на ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Голуб С. А., Ігнатченко Н. В., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Комунальний заклад Тетіївської районної ради «Тетіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги»вказаним позовом посилаючись на те, що 20 квітня 2016 року ОСОБА_3 вироком Тетіївського районного суду Київської області визнано винною та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 140 КК України. Працюючи на посаді фельдшера пункту невідкладної медичної допомоги, ОСОБА_3 неналежно виконувала свої професійні обов'язки, що призвело до смерті ОСОБА_5 Внаслідок вчиненого злочину позивачам, як матері та сину померлої, завдано матеріальну шкоду в зв'язку з витратами на поховання та моральну шкоду, яка полягає в спричиненому душевному болі, моральних стражданнях в зв'язку з втратою єдиної дочки та матері.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд першої інстанції стягнути з Тетіївського районного центру первинної медико-санітарної допомоги на користь ОСОБА_1 5 660,00 грн майнової компенсації та 150 000,00 грн моральної шкоди, та на користь ОСОБА_2 150 000,00 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто із Комунального закладу Тетіївської районної ради «Тетіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на користь ОСОБА_1 майнову компенсацію в сумі 5 660,00 грн та на відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн.

Стягнуто із Комунального закладу Тетіївської районної ради «Тетіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн.

Рішення районного суду мотивовано тим, що вироком суду було встановлено, що неналежне виконання професійних обов'язків фельдшером ОСОБА_3, несумлінного до них ставлення, спричинило тяжкі наслідки для хворого, а саме смерть ОСОБА_5, ці обставини не підлягають доведенню в суді при розгляді цивільного позову. Визначаючи розмір морального відшкодування, суд врахував ступніть завданих моральних страждань позивачам, а також виходив із принципів розумності та справедливості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2017 року рішення Тетіївського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком районного суду, вважаючи що суд в повному обсязі дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки розмір заявленої позивачами суми на відшкодування моральної шкоди відповідає ступеню спричиненого душевного болю, моральних страждань у зв'язку із втратою єдиної дочки та матері.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Тетіївського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2017 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не дослідили докази про тривалість страждань та стан здоров'я потерпілих, не встановили які істотні зміни відбулися у їхньому житті та стосунках із оточуючими після смерті дочки та матері ОСОБА_5 Не врахували, що з моменту смерті ОСОБА_5 минуло півтора роки і за цей час негативні наслідки для позивачів могли бути меншими, а тому задоволений судом розмір моральної шкоди не відповідає фактичним обставинам справи та ступеню спричиненого душевного болю, моральних страждань.

Відзив відповідачів на касаційну скаргу

У квітні 2017 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України заперечення на касаційну скаргу в якому зазначив, що доводи, наведені в касаційній скарзі, необґрунтовані, не відповідають дійсності, оскільки не потребують доведення ті обставини, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, пенсіонером, яка внаслідок халатних дій ОСОБА_3 втратила доньку, а також те, що неповнолітній ОСОБА_2 втратив найдорожчу людину, свою матір. Просив залишити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли пояснення головного лікаря Тетіївського районного центру первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_9 в якому він підтримав доводи, викладені у касаційній скарзі та просив її задовольнити.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2015 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що вироком Тетіївського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винною та засуджено за частиною першою статті 140 КК України до 5 років позбавлення права займатися діяльністю, пов'язаною з наданням медичної допомоги. Вирок набрав законної сили 20 травня 2016 року (а. с.13-14).

Суди встановили, що ОСОБА_3 згідно з наказом від 27 листопада 2014 року № 42 по Тетіївському районному центру первинної медико-санітарної допомоги була тимчасово переведена на посаду фельдшера пункту невідкладної допомоги на час декретної відпустки ОСОБА_10

Дії фельдшера Тетіївського районного центру первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_3, під час виконання професійних обов'язків 08 січня 2015 року, призвели до смерті ОСОБА_5

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.10).

Потерпілими у кримінальному провадженні № 0000018 визнано позивачів ОСОБА_1, яка є матір'ю ОСОБА_5 та ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_5

Згідно з копіями накладної від 09 січня 2015 року № 10 та рахунку від 12 квітня 2015 року у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 понесла витрати на поховання в розмірі 5 660,00 грн (а. с. 11-12)

Встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій інстанції.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім?єю.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодував шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі частиною першою статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) обставини, визнані сторонами та іншими сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ().

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою.

Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року встановлено, що неналежне виконання професійних обов'язків ОСОБА_3 спричинило тяжкі наслідки для хворого, а саме смерть ОСОБА_5 Ці обставини не підлягають доказуванню в суді при розгляді цивільного позову (частини четверта статті 61 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи).

Визначаючи розмір морального відшкодування суди входили з наступного. ОСОБА_5 була єдиною дочкою ОСОБА_1 Втративши дочку, який виповнилось 37 років, ОСОБА_1 втратила сподівання на захищену старість, на отримання від дочки догляду та допомоги. Крім того, вона повинна тепер турбуватися про неповнолітнього онука ОСОБА_2, який залишився круглим сиротою, всі ці обставини завдають їй сильного душевного болю.

Щодо моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_2, то він в 16 років залишився круглим сиротою, без материнської підтримки. Після смерті матері, ОСОБА_2 залишився проживати зі своєю бабусею, яка сама потребує догляду та допомоги. Тобто суттєво змінився життєвий уклад ОСОБА_2 Ці обставини завдають йому моральних страждань від непоправної втрати.

Таким чином, встановивши вказані обставини та задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення майнової компенсації та відшкодування моральної шкоди у повному обсязі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, з врахуванням вимог розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із Комунального закладу Тетіївської районної ради «Тетіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», з яким ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах, на користь ОСОБА_1 майнову компенсацію в сумі 5 660,00 грн та на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 150 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди кожному.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 212-215, 316 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) щодо законності і обґрунтованості.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило