МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2/521/958/19
11 лютого 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Романюк О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, яка дії в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації (далі - орган опіки та піклування МРА), посилаючись на те, що їй та її сину ОСОБА_5 належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 1999 року квартира АДРЕСА_1, в якій вона зареєстрована. Окрім неї та її сина ОСОБА_5, у вказаній квартирі зареєстрована дружина сина - ОСОБА_6та її донька, онука позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стверджувала, що з 2015 року її син, та його дружина, відповідачка у справі разом з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхали з квартирі і з нього часу в нійне проживають. Будь-яких перешкод у користуванні житлом відповідачам ніхто не чинив, будь яких домовленостей щодо порядку користування житлом не встановлювалось, відповідачі вирішили залишити квартиру за власним бажанням і їй невідомо де вони перебувають.
Зазначила, що реєстрація відповідачів у квартирі, частина якої належить їй на праві приватної власності порушує її права, як співвласника щодо користування та розпорядження майном. Крім того вказувала, що вона повинна сплачувати додаткові комунальні послуги.
Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_6, яка дії в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження у зв'язку з неявкою відповідачів у судові засіданні, про що надала відповідну заяву (а.с. 40).
Відповідачка ОСОБА_6, яка дії в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 55).
Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації, діючий на підставі довіреності від 10 січня 2019 року в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 47).
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з неявкою відповідачів та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивачки вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є рідною матір'ю ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5).
Встановлено, що позивачці ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_5 належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 1999 року в рівних частках квартира АДРЕСА_1 (а.с. 8).
31 березня 1999 року право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в КП «МБТІ та РОН» (а.с. 10).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №871 (а.с. 6).
В період шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з батьками.
Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка, її син - ОСОБА_5, відповідачка ОСОБА_6та онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №1584 від 08 жовтня 2018 року (а.с. 7)
Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 22 жовтня 2018 року відповідачка ОСОБА_6зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 28 серпня 2013 року, 09 серпня 2018 року ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_6» (а.с. 12).
Факт не проживання відповідачки з 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актом про не проживання від 08 жовтня 2018 року, (а.с. 9).
Згідно листа КУ «Міська клінічна лікарня №10» від 27 листопада 2018 року, вказано, що ОСОБА_3 за період з 01 січня 2016 року по 26 листопада 2018 року за медичною допомогою у поліклінічне відділення КУ «Міська клінічна лікарня №10» не зверталася (а.с. 32).
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У судовому засіданні встановлено, що відповідачка з 2015 року в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві часткової власності позивачці, не проживає, місце її знаходження та місце знаходження онуки позивачці невідомо.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідачка ОСОБА_3 втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Що стосується позовних вимог стосовно визнання втратившим право користування квартирою малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Крім того, норма ст. 29 ЦК України не пов'язує місце проживання особи з її реєстрацією.
Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти-члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням у спірній квартирі нарівні з власником або наймачем.
Суд враховує, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року судом було витребувано з органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради висновок щодо доцільності визнання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3, однак висновок до цього часу суду не надано.
Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.
Отже, за таких обставин, суд вважає, що малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування цим житлом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Відповідачкою до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір у справі складає 704,80 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).
На підставі ст. ст. 29, 15, 16, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.4, 12, 13, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 288, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1.
В інший частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 11 лютого 2019 року.
Суддя: О.М. Сегеда