12.02.2019
Справа №642/352/19
Провадження №2/642/710/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова Грінчук О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради та ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвалою 24.01.2019 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Позивачем через канцелярію суду подано уточнену позовну заяву (та її копію для відповідача) та додано додаткові докази по справі.

Проте, позивач не виконала вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в повному обсязі, виходячи з наступного.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначалось, що позивач не вказує всіх осіб, на права та обовязки яких може вплинути рішення по справі.

В тексті вперше поданої позовної заяви позивач зазначила відповідачами: Харківську міську раду та ОСОБА_2, проте жодних вимог до останнього не заявила.

Суд звертав увагу позивача на положення п. 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до якого відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

В уточненій позовній заяві позивач вилучила ОСОБА_2 з учасників процесу, проте не надала доказів, які би підтверджували визнання Харківської міської ради належним відповідачем у справі за позовною вимогою про визнання права власності саме за набувальною давністю.

Також з поданих позивачем матеріалів справи вбачається існування інших осіб, на права яких може вплинути рішення, зокрема, відповідач за вперше поданим позовом - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який є співвласником спірного володіння у частці 75/100 та неодноразово звертався до суду для визнання за ним права власності на спірну частку будинку та не визнання її за попереднім власником.

Ігноруючи вказані факти, позивач не зазначає осіб, на права та обовязки яких може вплинути ухвалене судом рішення.

Тому суд не в змозі встановити всіх осіб учасників процесу.

Крім того, всупереч ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, уточнена позовна заява не містить відомостей про осіб, зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а надана до суду довідка про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні датується 17.11.2015, а не станом на день подачі позову до суду.

Не виконавши вимоги суду, позивач не вказує правові підстави звернення до суду із позовною вимогою про визнання права власності саме за набувальною давністю, так як не надала суду відомостей, що їй не відомо, хто попередній власник спірної частки будинку та що ця частка на день звернення до суду нікому не належить.

Також, всупереч положенням ч.1 ст. 177 ЦПК України вимогам ухвали суду від 24.01.2019, позивачем не надано до уточненої позовної заяви копії додатків до позовної заяви для відповідача, поданих при зверненні до суду із позовною заявою вперше.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вимоги, що пред'являються до змісту позовної заяви чітко визначені у ст. 175 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер, предмет і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Згідно ст. 185 ч. 3 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку, що позивач не виконала вимоги, визначені ст. 175 - 177 ЦПК України, а тому вважаю можливим, вважати заяву неподаною та повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради та ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Поверненя позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, у разі припинення існування обставин, які стали причиною її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя