Справа № 159/2493/17
Провадження № 2/159/13/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

за участю секретаря Клевецької О.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_2 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними,

в с т а н о в и в :

Позов був поданий до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «СЕТАМ».

За заявою позивача до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів залучені Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучений ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 05.04.2018 року за клопотанням позивача ОСОБА_3 залучений до участі у справі як співвідповідач.

Судом встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 24.07.2008 року уклав кредитний договір з ТзОВ «Український промисловий банк» на суму 19400 доларів США строком на 180 місяців, до 23.07.2023 року.

На забезпечення вказаного договору позивач ОСОБА_2 24.07.2008 року уклала з ТзОВ «Український промисловий банк» договір іпотеки, за яким передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,0875 га., кадастровий № :10:003:0022, розташовану по вул. Малій Гончарній, 3 в м. Ковелі Волинської області, та житловий будинок за цією ж адресою, загальною площею 58,0 кв.м.

30.06.2010 року ТзОВ «Український промисловий банк» передав право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».

ОСОБА_4 зобовязання за кредитним договором не виконував, виникла заборгованість.

Рішенням суду від 26.11.2012 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_4 стягнута заборгованість за договором в сумі 162761,19 грн.

Рішенням суду від 09.02.2015 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за договором, яка склала 281279,88 грн., звернуте стягнення на предмет іпотеки вказані вище земельну ділянку та житловий будинок, шляхом продажу їх на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

07.04.2016 року за рішенням суду від 09.02.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки державним виконавцем Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби відкрите виконавче провадження.

Постановою того ж державного виконавця від 07.04.2016 року на все майно ОСОБА_2 накладений арешт.

26.05.2016 року державний виконавець склав акт опису і арешту майна ОСОБА_2 згаданих вище земельної ділянки та житлового будинку.

04.07.2016 року постановою державного виконавця для оцінки майна був призначений субєкт оціночної діяльності.

15.09.2016 року Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби повідомив ОСОБА_2 про результат оцінки майна.

07.11.2016 року Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби подав заявку Державному підприємству «СЕТАМ» на реалізацію майна ОСОБА_2 згаданих вище земельної ділянки та житлового будинку.

27.12.2016 року Державне підприємство «СЕТАМ» повідомило Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про реєстраційний номер лота, відомості про предмет іпотеки, день і час проведення електронних торгів, початкову ціну продажу майна.

26.01.2017 року торги не відбулися.

13.02.2017 року Державне підприємство «СЕТАМ» повідомило Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про реєстраційний номер лота, відомості про предмет іпотеки, день і час проведення електронних торгів, початкову ціну продажу майна.

13.03.2017 року торги відбулися. Переможцем торгів став ОСОБА_3, який запропонував найвищу цінову пропозицію 339341,76 грн.

Результати торгів оформлені протоколом № 242523, сформованим 13.03.2017 року і підписаним переможцем торгів ОСОБА_3 та організатором торгів Державним підприємством «СЕТАМ».

У встановлений строк переможець торгів ОСОБА_3 перерахував кошти за придбані на торгах земельну ділянку та житловий будинок на рахунок Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби.

21.04.2017 року Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби склав акт про реалізацію предмета іпотеки.

Вимоги позивача, заперечення вимог, позиція суду.

Позивач, оспорюючи прилюдні торги, зазначає, що згідно звіту про оцінку від 08.07.2008 року житловий будинок, який став згодом предметом іпотеки, знаходився в аварійному стані, фізичний знос складає 80 відсотків. Тобто, на час оцінки він був непридатним для проживання, не відповідав статусу житла, тому не міг бути проданим на прилюдних торгах.

Відповідачі заперечують цю позицію тим, що продажем будинку в будь-якому технічному стані права позивача не порушуються, тому відсутня підстава для звернення до суду.

Суд звертає увагу на те, що згаданий будинок був переданий в іпотеку самою ОСОБА_2, його технічний стан на цей момент був їй відомий.

Технічний стан будинку влаштував і іншу сторону договору іпотеки ТзОВ «Український промисловий банк» і він видав кредит під таке забезпечення.

Як видно з іпотечного договору № 1159-017100/Zфквіп від 24.07.2008 року, його предметом є житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, загальною площею 58,0 кв.м., в т.ч. житловою 36,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Мала Гончарна, буд. 3, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 03.05.1996 року, посвідченого Ковельською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-620, зареєстрованого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 10.05.2006 року у реєстровій книзі 102 за № 14508, реєстраційний № 13970845 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10594470 від 10.05.2006 року); витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19641486 від 23.07.2008 року, виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації.

Тобто, будинок на момент укладення договору іпотеки був зареєстрований як житловий будинок, мав правовий статус житлового будинку, а отже, міг бути предметом договору іпотеки.

Залишався він таким і на момент продажу на прилюдних торгах, його правовий статус не змінився.

Покупця будинку ОСОБА_3 технічний стан будинку влаштовував і він його купив.

Згідно ст.627 ЦК:

«1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.»

Будинок, проданий на публічних торгах, не був вилучений з цивільного обороту, тому щодо нього міг бути укладений як договір іпотеки, так і договір купівлі-продажу.

Сторони, в тому числі і ОСОБА_2, вправі були укласти щодо будинку будь-які угоди, керуючись принципом свободи договору.

Від того, що ОСОБА_3 купив будинок у відомому йому технічному стані, право та інтерес ОСОБА_2 не були порушені жодним чином. Гроші, виручені за будинок, пішли на погашення забезпеченого нею боргу за кредитним договором.

До того ж, договір іпотеки, укладений сторонами, не визнаний недійсним з підстави, що згаданий житловий будинок не міг бути його предметом, цей договір залишається в силі, так само як і рішення суду від 09.02.2015 року про звернення стягнення на житловий будинок як на предмет іпотеки. Тому, згадані акти мали і мають виконуватися.

Тому, названу підставу для визнання публічних торгів недійсними суд відхиляє як необґрунтовану.

З тих же мотивів суд відхиляє доводи позивача про те, що Акт огляду майна від 24.07.2008 року містить недостовірну інформацію про задовільний стан будинку.

Згаданий акт складений самою ОСОБА_2 та ТзОВ «Український промисловий банк», на той час сторони розцінили стан будинку як задовільний і це було їхнім правом як сторін договору іпотеки.

Щодо оцінки Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» житлового будинку як ветхого в актах від 04.05.2012 року, то така оцінка не перешкоджала звернути на такий будинок стягнення як на предмет іпотеки і продати його з торгів. Тим більше, що на будинок знайшовся покупець.

Ще однією підставою позову було те, що ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не повідомивши у заяві про існування рішення суду про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором.

А також те, що в позовній заяві та в рішенні суду у цій справі зазначено, що земельна ділянка та житловий будинок знаходяться по вул. Мала Гончара в м. Ковелі, а не по вул. Мала Гончарна, як є насправді.

Позивач також вказує, що, незважаючи на те, що в рішенні суду та у виконавчому листі місцем знаходження земельної ділянки та будинку була зазначена вул. ОСОБА_5, Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби проводив виконавчі дії, Державне підприємство «СЕТАМ» організувало і провело прилюдні торги щодо земельної ділянки та житлового будинку, розташованих по вул. Мала Гончарна, і саме так називало адресу обєктів у своїх документах.

Звідси позивач робить висновок, що на торгах були продані не ті обєкти, які були зазначені у рішенні суду та виконавчому листі, що також є підставою для визнання торгів недійсними.

Відповідачі в цій частині залишались на позиції, що права позивача внаслідок продажу її майна на торгах не були порушені, а описка ухвалою суду була виправлена.

Дійсно, у рішенні суду та у виконавчому листі була зазначена вул. ОСОБА_5 як місце знаходження земельної ділянки та будинку.

Однак, ухвалою суду від 08 серпня 2017 року описка в рішенні суду від 09.02.2015 року та у виконавчому листі була виправлена і була зазначена вірна вулиця: ОСОБА_5.

Ця ухвала набрала законної сили.

Отже, на прилюдних торгах була відчужена саме та земельна ділянка і саме той житловий будинок, на які було звернуте стягнення відповідно до рішення суду від 09.02.2015 року.

Щодо того, що рішенню суду про звернення стягнення на предмет іпотеки передувало рішення суду про стягнення заборгованості і позов був частково повторним, то ці доводи необхідно було наводити під час розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач такі доводи не навела, згадане рішення набрало законної сили і підлягало виконанню. Обставини, відомі стороні на час розгляду справи, не є нововиявленими обставинами, аргументи слід наводити вчасно.

Ще однією підставою визнання прилюдних торгів недійсними позивач вказала наявність на земельній ділянці фундаменту та огорожі з воротами, які не згадувались в документах Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби та Державного підприємства «СЕТАМ».

Тобто, вказане майно, хоч і знаходилось на земельній ділянці, яка була продана з прилюдних торгів, не було вказане у жодному документі, який стосується продажу.

Згадане майно належить позивачу, вийшло так, що воно продане разом з предметами іпотеки, хоча до цих предметів не відносилось.

На думку позивача ця обставина є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Відповідачі залишались на позиції, що права позивача внаслідок продажу її майна на торгах не були порушені і вказали також, що фундамент та огорожу позивач звела без попередньої згоди іпотекодержателя, на прилюдних торгах продане саме те майно, яке було предметом іпотеки.

Суд звертає увагу на те, що згідно п.3.2.3 іпотечного договору Іпотекодавець має право виключно за попередньою згодою Іпотекодержателя зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівель (споруд), розташованих на земельній ділянці, що є Предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК:

«1.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Позивач не довела, що вона отримала попередню згоду Іпотекодержателя на зведення на земельній ділянці, переданій нею в іпотеку, фундаменту та огорожі.

Майно, яке передане в іпотеку, перераховане у акті огляду майна, що пропонується ОСОБА_2 в забезпечення, від 24.07.2008 року, підписаному останньою.

Згідно цього акту в іпотеку переданий житловий будинок не сам по собі, а з надвірними спорудами і будівлями, тобто головна річ та приналежність (ст.186 ЦК).

Розпочинати будівництво нового будинку на земельній ділянці з новою огорожею позивач могла виключно за попередньою згодою Іпотекодержателя.

Те, що така згода існує, позивач не довела.

Іпотекодержатель не може бути позбавлений права відчужити передане в забезпечення майно через те, що позивач, порушивши умови договору, без його згоди, звела на земельній ділянці фундамент та огорожу. Неправомірні дії не можуть приносити вигоди і плоди.

До того ж, будівельний паспорт, який поданий позивачем як доказ законності зведення фундаменту і огорожі, отриманий нею 24.03.2014 року, в той час коли вже існувало рішення суду від 26.11.2012 року про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 162761,19 грн., коли умови кредитного договору були порушені і ПАТ «Дельта Банк» отримало право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Як видно з рішення суду від 09.02.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач не заперечувала позов тим, що на земельній ділянці, на яку мало бути звернуте стягнення, зведений фундамент та огорожа. Саме тоді потрібно було наводити такі аргументи, а не зараз, коли рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки набрало законної сили і було виконане.

Тому, вказану підставу для визнання прилюдних торгів недійсними суду відхиляє як необґрунтовану.

Ще однією підставою для визнання прилюдних торгів недійсними позивач вказувала те, що гроші, виручені від продажу, не надійшли на погашення її боргу.

Цей висновок позивач робить на підставі того, що борг за кредитним договором станом на 03.03.2018 року становить 624995,65 грн., тобто не зменшився, а істотно зріс.

Однак, факт перерахування ПАТ «Дельта Банк» виручених на прилюдних торгах грошей підтверджений розпорядженням державного виконавця № 50704727 та платіжним дорученням № 532 від 31.03.2017 року.

Переможець прилюдних торгів ОСОБА_3 сплатив усю суму коштів, яку мав сплатити, у встановлений строк. Він не може позбутися придбаного ним на торгах майна через те, що між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем існує спір щодо заборгованості за кредитним договором. Цей спір належить вирішувати між останніми, переможець прилюдних торгів ОСОБА_3 не має до нього відношення, як і укладений ним на торгах договір купівлі-продажу майна.

Тому, і цю підставу визнання прилюдних торгів недійсними суд відхиляє.

Загалом за вимогами позивача слід сказати, що переможець торгів ОСОБА_3 набув права власності на придбане ним майно.

Набуте ним право власності захищається.

Для того, щоб втрутитися у його право власності, тим більше, позбавити його цієї власності, необхідні вагомі підстави.

Ці підстави мають ґрунтуватися на законі. Втручання має бути пропорційним, тобто таким втручанням має досягатися мета, яка переважає міркування захисту права власності. Втручання має бути максимально виваженим і не виходити за межі необхідності.

Позивач передала своє майно для забезпечення зобовязання за договором, тобто розпорядилася своїм майном.

Зобовязання не було виконане, що зумовило звернення стягнення на майно позивача.

За прийняте позивачем рішення щодо майна має відповідати вона, а не особа, яка придбала майно на прилюдних торгах.

Обставини, з якими позивач повязує необхідність втручання у право власності ОСОБА_3, не є достатньо вагомими для такого втручання. За таких обставин таке втручання буде явно непропорційним. Власність не може бути відібрана з формальних міркувань без достатньо вагомої і законної підстави.

Викладене дозволяє зробити висновок, що право позивача на майно, продане на прилюдних торгах, не було порушене, а тому підстави для його захисту відсутні.

В позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 137, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст.186, 627 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову арешт на земельну ділянку площею 0,0875 га., кадастровий номер :10:003:0022, що знаходиться за адресою: вул. Мала Гончарна, 3 в м. Ковелі Волинської області, арешт на житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, загальною площею 58,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Мала Гончарна, 3 в м. Ковелі Волинської області, скасувати.

Повне судове рішення складене 11 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

ГОЛОВУЮЧИЙ ПАНАСЮК С.Л.