ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 658/382/19 Головуючий у І інстанції Терещенко О.Є.
Номер провадження 22-ц/819/1726/19 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у місті Херсоні у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області, ухваленого 08 серпня 2019 року у місті Каховка під головуванням судді Терещенка О.Є., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що на підставі заяви від 13 жовтня 2015 року відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 8000 гривень, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодився з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором він не виконав, у позові поставлено питання про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за договором від 13 жовтня 2015 року станом на 13 січня 2019 року у розмірі 14748,03 гривні, яка складається з 8214 гривень заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 5355,55 гривні пені, 500 гривень штрафу у фіксованій частині та 678,48 гривні штрафу у процентній складовій, також поставлено питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору 1921 гривні.

Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено з підстави відсутності у матеріалах справи даних, що саме додані позивачем до позовуУмови та правила надання банківських послуг є складовою договору між сторонами з посиланням на висновокВеликої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені.

В обґрунтування скарги зазначено, що за постановою Верховного Суду України в справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, постановою Верховного Суду в справі № 755/18246/15-ц від 07 березня 2018 року встановлено, що позичальник, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами, при цьому Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та правила були чинними під час укладення договору, відповідач факту укладення кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не довів відсутності заборгованості та виконання умов договору належним чином, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, судом першої інстанції було помилково відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки договір позики є укладеним з моменту передання грошей, між сторонами було укладено ніким не спростований кредитний договір, користування кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості, факт укладення між сторонами договору є доведеним, такий договір складається не лише із заяви позичальника, а й з Умов та правил надання банківських послуг, на думку позивача у даній справі були всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник позивача Логвіновська А.А. вимоги скарги підтримала, пояснила, що у даній справі позивач реалізував право лише на стягнення заборгованості по сплаті відсотків, без заявлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, при розрахунку заборгованості за позовом використовувалася банківська формула, яка передбачає включення до розміру заборгованості за кредитом заборгованості по відсоткам, штрафам та пені, на таку зсумовану заборгованість за формулою нараховуються відсотки, крім наданого до позову розрахунку вона не може надати інший розрахунок.

Відповідач до суду не з`явився повторно.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За результатами заочного розгляду даної справи суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та неустойки у вигляді пені та штрафів у зв`язку з порушенням умов договору, в обґрунтування такого рішення суд піддав сумніву надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку як складові умов договору між сторонами із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, з чим колегія суддів погодитися не може, оскільки у вказаній справі, яка перебувала на розгляді вищої судової інстанції, Умови та правила надання банківських послуг, які позивачем зазначалися як підстави для задоволення позову, заперечувалися безпосередньо відповідачкою, у даній справі відповідних заперечень від відповідача не надходило, отже обставини вказаної та даної справи різняться між собою, відповідач користувався кредитними коштами певний час та сплачував відсотки за їх користування, що свідчить про існування між сторонами договірних кредитних правовідносин, позивачем на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України щодо умов таких правовідносин надано відповідні докази, які на вимогу цих же норм процесуального права відповідачем спростовано не було, за таких обставин висновок суду щодо невідповідності доданих до позовної заяви умов та правил є припущенням, яке за ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може бути покладено в основу рішення суду, з обранням судом у даній справі зазначеної процесуальної позиції без належної заяви та обґрунтування відповідача втрачається визначена ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ознака безсторонності суду та порушуються такі встановлені ст. 2 ЦПК України основні засади (принципи) цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність.

З матеріалів справи вбачається та сторонами з належним обґрунтуванням не заперечується, що 13 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до банку із анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначено, що відповідач згодний з тим, що дана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, основними умовами обслуговування та кредитування складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, згідний з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згідний отримати шляхом роздрукування з офіційного сайту www.pb.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на вказаному сайті.

На підставі вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», кредитний ліміт змінювався у різні періоди з 2500 гривень до 8100 гривень, з базовою відсотковою ставкою 3,6 % на місяць, з обов`язком щомісячного поверненням 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень та не більше залишку заборгованості, на підставі кредитного договору відповідачу було видано кредитні картки № НОМЕР_1 терміном дії з серпня 2015 року до грудня 2017 року та № НОМЕР_2 терміном дії з грудня 2018 року по червень 2022 року.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами банку, ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит), а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування.

Згідно положень ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами Тарифу за отриманою відповідачем кредитною карткою кожну використану ним суму кредитних коштів він повинен був повертати до 25 числа наступного місяця за місяцем використання зі сплатою 3,6 % від суми користування на місяць (43,2 % на рік), обов`язковий щомісячний платіж становить 5 % від суми заборгованості, але не менше 100 гривень та не більше залишку заборгованості, відповідно до виписки по рахунку відповідач певний час користувався кредитними коштами, знімав кошти з картки та вносив їх на погашення заборгованості, останній раз скористався кредитними коштами у сумі 1456 гривень 25 листопада 2016 року.

На вимогу суду апеляційної інстанції позивачем не було надано переконливого та арифметично зрозумілого розрахунку заявлених до стягнення сум у відповідності до умов договору між сторонами, за результатами аналізу розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову, колегія суддів прийшла до висновку, що він не відповідає дійсним обставинам правовідносин сторін та умовам договору між ними.

Так, за цим розрахунком заявлено до стягнення 8214 гривень нарахованих відсотків, 5355,55 гривні нарахованої пені, 1178,48 гривні штрафу, проте вказані складові із всього розміру заявленої суми в 14748,03 гривні не вбачаються з підсумовуючих рядків розрахунку, в них містяться інші суми, позивачем у позові замовчується розмір заборгованості позивача за тілом кредиту, на який мають нараховуватися відсотки за користування кредитом у відповідний період, станом на 25 листопада 2016 року, коли відповідач останній раз скористався кредитними коштами у сумі 1456 гривень, розмір заборгованості зазначений у сумі 7992,59 гривні, станом на цю ж дату сумарний розмір нарахованих відсотків склав 3533,65 гривні, проте цей розмір є штучно завищеним, так як позивачем безпідставно в порушення умов договору до складу заборгованості, на яку нараховувалися відсотки, включені суми заборгованості по відсоткам, пені та штрафу, що на вказану дату склало 3387,63 гривні, за мінусом вказаної безпідставно включеної суми реальний розмір заборгованості за кредитом складав 4604,96 гривні, відповідно розмір належних до сплати відсотків є меншим, на вказану дату відповідачем в погашення боргу було сплачено 24681,74 гривні, після цього відповідач кредитними коштами не користувався, в подальшому наступне збільшення розміру його заборгованості таким же чином позивачем обраховано безпідставно, за період з 26 листопада 2016 року по 13 січня 2019 року, який складає 779 днів, розмір відсотків у відповідності до умов договору з розрахунку 0,12 % за день із суми 4604,96 гривні становить 5,53 гривні в день та в загальному розмірі складає 4307,87 гривні, в цей же період відповідачем було внесено в рахунок погашення заборгованості 9299,8 гривні, що значно перевищує фактичний розмір боргу за відсотками, всього ж відповідачем сплачено позивачу за весь період 33981,54 гривні, доводи позову щодо наявності заборгованості відповідача за відсотками не відповідають дійсним обставинам справи, і оскільки відповідачем умови договору щодо сплати відсотків за користування кредитом порушено не було, вимоги позову про стягнення неустойки за таке порушення є безпідставними, отже позов у даній справі не може бути задоволеним саме у зв`язку з відсутністю заборгованості відповідача по сплаті відсотків, а не з підстави, вказаної судом першої інстанції.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення у справі скасувати із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з іншої підстави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року скасувати, відмовити у задоволенні позову з іншої підстави, - у зв`язку із відсутністю заборгованості ОСОБА_1 по сплаті відсотків за користування кредитом за кредитним договором між сторонами від 13 жовтня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, її повний текст буде складено 26 грудня 2019 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик