УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, подану їх представником, про забезпечення позову в справі за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дідович Ірина Вікторівна про визнання недійсними заяви та заповіту,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними заяви та заповіту.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

У березні 2019 року представник позивачів подала до суду заяву про забезпечення позову та посилається на те, що необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачі просять суд ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсною заяву № 55 ОСОБА_5 від 23 січня 2015 року про скасування заповіту ОСОБА_5 № 54012878 від 25 грудня 2012 року;

- визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 27 березня 2015 року № 57281521.

Вбачається, що безпосередньо стосовно самого нерухомого об'єкту спору майнового характеру між сторонами не існує.

Разом з тим, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, не є майновим та не носить зобов'язального характеру.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову не призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання недійсними заяви та заповіту.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, подану їх представником, про забезпечення позову в справі за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дідович Ірина Вікторівна про визнання недійсними заяви та заповіту.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: