ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1618/18

Головуючий у першій інстанції - Іващенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/162/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

сторони:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2018 року (ухвалене о 08:00, повний текст рішення складено 13 листопада 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області №739/1663/15-ц від 05.11.2015, та стягувати щомісячно з ОСОБА_4 на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_5 двадцяти три річного віку.

Позов обґрунтовувала тим, що вищевказаним рішенням суду було стягнуто на її користь на утримання дочки ОСОБА_5, яка навчається на денній формі навчання у Національному університеті харчових технологій, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно. Вважає, що розмір аліментів повинен бути збільшено, оскільки з моменту прийняття рішення у справі про призначення аліментів стан здоров'я дочки погіршився. У неї виявлено захворювання - периферична дегенерація сітківки ока, міопатія, у зв'язку з чим вона потребує лікування та додаткових фінансових витрат. Крім цього, підвищився розмір плати за навчання у вищому навчальному закладі та проживання в гуртожитку, за останні роки зросла вартість товарів та послуг необхідних для забезпечення мінімальних потреб. У відповідача постійного місця роботи немає, він займається підробітками, отримує нерегулярний мінливий дохід.

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 подав зустрічний позов, в якому просив зменшити суму аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 згідно з рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05.11.2015, до 100 грн на місяць. Позов обґрунтовував тим, що донька навчається за кошти держбюджету, а тому витрати позивачки не є непомірними. Натомість у нього відбулися зміни в сімейному стані, зокрема, після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів у нього народилася ще одна дитина, тепер на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. При цьому він ніде не працює, проживає з дружиною, яка перебуває у декретній відпустці, та дітьми в її будинку в селі, де займаються веденням особистого селянського господарства. Доходи у нього відсутні, фактично сім'я проживає за рахунок державної допомоги у зв'язку з народженням дітей та доходів від ведення господарства, які є незначними. У зв'язку з цим позбавлений можливості надавати допомогу доньці в розмірі 600 грн.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задоволено частково. Збільшено розмір аліментів визначених рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року та стягнуто із ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на час навчання її в учбовому закладі (Навчально-науковому інституті економіки і управління Національного університету харчових технологій), але не більше ніж до досягнення нею 23 років, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В решті позову відмовлено. Виконавчий лист, виданий Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області по справі 739/1663/15-ц, відкликано. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовлено в повному обсязі. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити зустрічний позов, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та невідповідність вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом взагалі не з'ясовано чи змінилось і яким чином змінилось матеріальне становище самої повнолітньої доньки, що продовжує навчання, поліпшилось воно чи погіршилось.

Заявник вважає, що його матеріальне та сімейне становище в порівнянні з 2015 роком змінилось, оскільки у нього з'явився ще один утриманець, що зумовлює зменшення розміру аліментів, присуджених на утримання повнолітньої дочки, та з огляду на власні доходи і тимчасові труднощі він не може дозволити собі збільшувати допомогу на утримання повнолітньої дочки за рахунок малолітніх дітей.

Заявник зазначає, що суд не навів в рішенні жодних мотивів щодо зміни способу сплати аліментів.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що з часу ухвалення рішення 05.11.2015 донці потребується більше коштів на навчання, харчування, виховання та одяг, відповідач є працездатним та в змозі надавати їй матеріальну допомогу, незадовільний майновий стан та перебування на його утриманні окрім доньки ще одного малолітнього сина не є підставою для зменшення розміру утримання. Визначаючи аліменти, що підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, суд враховував, що у відповідача на утриманні знаходиться ще двоє малолітніх дітей.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про зменшення їх розміру, оскільки такий висновок відповідає обставинам справи, ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що сторони у справі є батьками дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Згідно довідки Навчально-наукового інституту економіки і управління Національного університету харчових технологій № 99/662 від 10.09.2018 ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) є студенткою 1 курсу освітнього ступеня магістр Навчально-наукового інституту економіки і управління Національного університету харчових технологій, денна форма навчання, спеціальність 071 «Облік і оподаткування», навчається за кошти держбюджету. Термін навчання з 01.09.2018 по 28.02.2020 (а.с. 33).

Рішенням Новогород-Сіверського районного суду Чернігівської області у справі № 739/1663/15-ц провадження № 2/739/358/15, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 20.10.2015 і до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, на виконання якого видано виконавчий лист (а.с. 10).

З 18.03.2015 відповідач ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від якого мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18-20).

ОСОБА_4 ніде не працює, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 776 від 08.10.2018 та № 916 від 26.11.2018 інформація про його доходи з 1 по 3 квартали 2018 року відсутня (а.с. 17, 43).

Згідно довідки про склад сім'ї № 10 від 08 січня 2019 року, виданої виконкомом Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району, ОСОБА_4 мешкає разом із дружиною ОСОБА_6 та її дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, а також зі спільними дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_3.(а.с. 51).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстрованих права власності на нерухоме майно, інших речових прав, іпотек, обтяжень не має (а.с. 53).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. (ст. 141 СК України)

Частиною 2 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 3 ст. 180 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. (ч. 1, 2 ст. 199 СК України)

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказаний правовий висновок підтверджений постановою Верховного Суду від 03.09.2018 у справі № 134/192/17.

Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На підтвердження вимог за первісним позовом ОСОБА_2 були надані наступні докази:

- дублікати квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 21.06.2018 та № 0.0..1 від 28.08.2018 про здійснені позивачкою оплати за проживання у гуртожитку ННІ ЕіУ, з яких вбачається, що за червень 2018 року позивачкою було сплачено 1 654 грн, а за липень - серпень 2018 року - 5 200 грн (а.с. 6, 9);

- медичний висновок ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України» від 12.07.2017, з якого вбачається, що ОСОБА_5 знаходилась на консультації в поліклініці інституту з діагнозом міопія слабкого ступеня, периферична дегенерація сітчатки, за результатами якої їй рекомендовані складний атропін, діодна лазерна стимуляція та контроль 2 рази на рік (а.с. 7).

Апеляційний суд погоджується, що надані квитанції про оплату гуртожитку підтверджують необхідність надання додаткових коштів на утримання дочки, пов'язаних саме із навчанням. Однак критично ставиться до медичного висновку, оскільки з нього лише вбачається, що дочка отримала консультацію з уже наявного захворювання та не підтверджує факту виявлення захворювання після присудження ОСОБА_4 аліментів у 2015 році.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що дійсно мала місце обставина зміни матеріального стану позивачки в сторону його погіршення, а тому районний суд дійшов вірного висновку про необхідність зміни розміру та способу стягнення аліментів.

Однак висновок районного суду про призначення аліментів у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача не відповідає викладеним у рішенні суду обставинам справи, виходячи з наступного.

З довідки навчального закладу вбачається, що дочка сторін навчається на денній формі, у зв'язку з чим працювати та забезпечувати себе не має змоги.

Після ухвалення 05.11.2015 рішення Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання повнолітньої дочки у нього народилась ще одна дитина і на даний час у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей (а.с. 18, 19), що відповідно до приписів СК України (ст. 182, п. 3 ч. 1, 192, 200) враховується судом при визначенні розміру аліментів, їх збільшення чи зменшення.

Однак необхідність утримувати інших дітей не виключає обов'язку батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка її потребує. ОСОБА_4 є працездатним чоловіком та може надавати матеріальну допомогу своїй дочці.

Враховуючи, що витрати позивачки на утримання повнолітньої дочки, яка навчається в університеті за денною формою навчання і не має змоги працювати і утримувати себе, збільшились та те, що на утриманні відповідача перебуває двоє малолітніх дітей, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів є завеликим, а збільшення їх розміру до 1/8 частини заробітку (доходу) ОСОБА_4 буде достатнім та відповідає потребам ОСОБА_5 і можливостям батька надавати таку допомогу. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру визначеної до стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 частки всіх видів заробітку (доходу) з 1/6 до 1/8.

Крім того, районним судом в оскаржуваному рішенні помилково встановлено мінімальний розмір аліментів, оскільки положення глави 16 СК України, які регулюють стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, збільшення чи зменшення їх розміру, не передбачають встановлення їх мінімального розміру. Тому, з абзацу другого резолютивної частини рішення підлягають виключенню слова: «але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку,».

Посилання заявника на те, що його матеріальне та сімейне становище в порівнянні з 2015 роком змінилось, оскільки у нього з'явився ще один утриманець, що зумовлює зменшення розміру аліментів до 100 грн на місяць, та на те, що з огляду на власні доходи і тимчасові труднощі він не може дозволити собі збільшувати допомогу на утримання повнолітньої дочки за рахунок малолітніх дітей, не заслуговують на увагу, оскільки наявність на його утриманні інших дітей було враховано при збільшенні розміру аліментів та, як зазначалось вище, ці обставини не є підставою для звільнення батька від обов'язку утримувати повнолітню дочку на час її навчання. Доказів фактичного погіршення майнового стану в порівнянні з попередніми роками заявником не надано.

Також розмір, до якого ОСОБА_4 просить зменшити аліменти у зустрічному позові (100 грн) є занадто низьким та не відповідає принципу розумності, справедливості та рівності прав і обов'язків батьків.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 пп. 3, 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2018 року - змінити, зменшивши розмір визначеної до стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 частки всіх видів заробітку (доходу) з 1/6 до 1/8 та виключивши з абзацу другого резолютивної частини рішення слова «але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку,».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.02.2019.

Головуючий Судді: