КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 357/12198/18

номер провадження: 22-ц/824/7193/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1, про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1, про відшкодування шкоди.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій вона зареєстрована та фактично проживає. Відповідач ОСОБА_1 проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 . Вказувала, що в ніч на 19 серпня 2018 року належну їй квартиру було затоплено водою, яка протягом понад трьох годин текла по стінах вітальні, коридору, ванної кімнати, туалету та кухні, затопивши підлогу в усіх цих приміщеннях її квартири.

Вказувала, що згідно з актом про залиття від 22 серпня 2018 року, складеного комісією комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 (далі - КП БМР ЖЕК №1) у складі: інженера з ЕРЖФ ОСОБА_7., юриста ОСОБА_8 майстра дільниці №1 ОСОБА_4 , у присутності її та відповідача ОСОБА_1 , причиною затоплення квартири була поломка сантехнічного обладнання у належній відповідачу квартирі. Відповідно до акту причиною поломки сантехнічного обладнання у квартирі відповідача є її недбалість, що призвела до виходу з ладу водопровідного шлангу в туалетній кімнаті, а саме, утворення тріщини в гумовому водопровідному шлангу з металевою обмоткою - подача холодної води на зливний бочок. Відповідно до акту про залиття позивачу завдано таку майнову шкоду: пошкодження паркетної підлоги, мокрі жовті плями на стелі вітальні, коридору, кухні, ванної й туалету, відшарування шпалер та оздоблення у вітальні, коридорі, кухні, відшарування кахлю у ванній та туалетній кімнаті.

Згідно із звітом про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири, складеним товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс-Експерт» (далі - ТОВ «Люкс-Експерт») від 11 вересня 2018 року, при візуально-інструментальному обстеженні оздоблювального покриття стін, стель і покриттів підлог, які були пошкоджені в наслідок залиття квартири встановлено: руйнування заповнень підвісної стелі і насичення паперово-шаруватого покриття вологою на загальній площі до 47%; потьоки темно-бежевого кольору на поверхні шпалер до 35%; розшарування і прогин в сторону вільного простору по краях ламінованих панелей, скрип при ходьбі і відхилення від горизонталі поверхні паркетної дошки на всій площі квартири. Для дерев`яних конструкцій характерні деформації у вигляді викривлення і перекосів. Також присутні сліди залиття у ванній кімнаті, туалеті та кухні. Шляхом проникнення води пошкоджено штукатурне покриття та декор при укладанні кахлю. Відповідно до звіту вартість витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт по відновленню конструктивних елементів квартири становить 47 844 грн 00 коп. За проведення незалежної оцінки вартості заподіяної шкоди внаслідок залиття позивачем було сплачено 2 000 грн 00 коп.

Крім того, позивач вказувала, що внаслідок залиття квартири їй спричинена моральна шкода, яка полягала у душевних та фізичних стражданнях через стресовий стан після пошкодження майна та у зв`язку з ліквідацією наслідків такого пошкодження. Розмір заподіяної їй моральної шкоди позивач оцінила у 10 000 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 49 844 грн 00 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн 00 коп. та понесені нею судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 рокупозов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 47 844 грн 00 коп., моральну шкоду у розмірі 500 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі сумі 1 409 грн 60 коп., а всього - 49 753 грн 60 коп.

Рішенням суду мотивоване тим, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, внаслідок чого позивачу заподіяно матеріальну шкоду. На підтвердження завданої шкоди внаслідок залиття квартири позивачем надано суду звіт про незалежну оцінку вартості заподіяної шкоди внаслідок залиття, відповідно до якого вартість заподіяної шкоди становить 47 844 грн 00 коп. Відповідачем вказаний розмір заподіяної шкоди не спростовано належними та допустимими доказами. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 47 844 грн 00 коп. Також суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, виходячи з того, що винними діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, істотних вимушених негативних змін у її житті. Виходячи із тривалості порушеного права, засад розумності та справедливості, суд прийшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500 грн 00 коп.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що належним доказом щодо визначення розміру заподіяної шкоди може бути лише висновок експертного дослідження, проведений відповідною експертною установою або атестованим експертом. Вказує, що наданий позивачем звіт про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки він складений не атестованим експертом в галузі будівельно-технічної експертизи. Зазначає, що у вказаному звіті в розрахунок включено всі приміщення квартири позивача, які в акті про залиття квартири від 22 серпня 2018 року не зазначені і відповідно не були пошкоджені, а саме, відсутнє застереження про затоплення кухні, двох житлових кімнат, підвісних стель та ламінованих панель. Також вказує, що в локальний кошторис на будівельні роботи включено найменування робіт і витрат, які не пов`язані із затопленням квартири позивача.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_1 відбулось залиття квартири позивача ОСОБА_2 , внаслідок чого останній заподіяно матеріальну шкоду. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивачем надано суду звіт про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири від 11 вересня 2018 року, який складений суб`єктом оціночної діяльності, що має відповідні знання та повноваження на проведення такої діяльності і його зміст відповідачем не спростовано. До того ж у суді першої інстанції судом було роз`яснено учасникам справи право на звернення до суду з клопотанням про призначення експертизи, однак відповідач такого клопотання на заявляла. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 59 844 грн 00 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування витрат за складання звіту, апеляційна скарга не містить, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16 березня 2011 року є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка знаходиться поверхом вище. Вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та сторонами не заперечується.

Судом першої інстанції установлено, що в ніч на 19 серпня 2018 року квартиру позивача було затоплено водою з квартири відповідача.

Так, актом про залиття від 22 серпня 2018 року, складеного комісією КП БМР ЖЕК №1 у складі: інженера з ЕРЖФ ОСОБА_7., юриста ОСОБА_6 , майстра дільниці №1 ОСОБА_4 , у присутності власника квартири АДРЕСА_3 відповідача ОСОБА_1 та власника квартири НОМЕР_1 позивача ОСОБА_2 , встановлено, що причиною затоплення квартири позивача було вихід з ладу водопровідного шлангу в туалетній кімнаті квартири відповідача, а саме, утворення тріщини в гумовому водопровідному шлангу з металевою обмоткою - подача холодної води на зливний бачок. Комісією в ході візуального огляду квартири позивача встановлено наступні пошкодження: пошкодження паркетної підлоги, мокрі жовті плями на стелі вітальні, коридору, кухні, ванної й туалету, відшарування шпалер та оздоблення у вітальні, коридорі, кухні, відшарування кахлю у ванній та туалетній кімнаті. (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не заперечувала факт затоплення квартири позивача в ніч на 19 серпня 2018 року з належної їй квартири та причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання в її квартирі. Тому вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України.

На підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_2 надала звіт про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири, складений на її замовлення 11 вересня 2018 року ТОВ «Люкс-Експерт», яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 172/18 від 22 лютого 2018 року, виданого Фондом державного майна України. При візуально-інструментальному обстеженні оздоблювального покриття стін, стель і покриттів підлог, які були пошкоджені в наслідок залиття квартири встановлено: руйнування заповнень підвісної стелі і насичення паперово-шаруватого покриття вологою на загальній площі до 47%; потьоки темно-бежевого кольору на поверхні шпалер до 35%; розшарування і прогин в сторону вільного простору по краях ламінованих панелей, скрип при ходьбі і відхилення від горизонталі поверхні паркетної дошки на всій площі квартири. Для дерев`яних конструкцій характерні деформації у вигляді викривлення і перекосів. Також присутні сліди залиття у ванній кімнаті, туалеті, кухні. Шляхом проникнення води пошкоджено штукатурне покриття та декор при укладанні кахлю. Вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню конструктивних елементів квартири, які були пошкоджені внаслідок залиття становить 47 844 грн 00 коп. (а.с. 16-34 ).

Установивши вказані обставини, які свідчать про те, що внаслідок залиття квартири позивача, яка сталася з вини відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду,колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача матеріальної шкоду у розмірі 47 844 грн 00 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що наданий позивачем звіт про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки він складений не атестованим експертом в галузі будівельно-технічної експертизи, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.

Судом встановлено, що на підтвердження розміру заподіяної шкоди позивач надала звіт про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири, складений на її замовлення 11 вересня 2018 року ТОВ «Люкс-Експерт», яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 172/18 від 22 лютого 2018 року, виданого Фондом державного майна України, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню конструктивних елементів квартири, які були пошкоджені внаслідок залиття становить 47 844 грн 00 коп.

Однак відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість вказаного звіту про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири,доказів на його спростування не надала, що в силу ст.81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком, клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи відповідно до ч.2 ст. 103 ЦПК України не заявляла, хоча таке право їй було роз`яснено судом першої інстанції.

З наведених підстав не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що у вказаному вище звіті про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири в розрахунок включено всі приміщення квартири позивача, які в акті про залиття квартири від 22 серпня 2018 року не зазначені і відповідно не були пошкоджені, а також в локальний кошторис на будівельні роботи включено найменування робіт і витрат, які не пов`язані із затопленням квартири позивача.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що в акті про залиття від 22 серпня 2018 року комісією зазначені лише візуальні пошкодження під час залиття квартири, а самі представники комісії не є фахівцями. Обсяг пошкоджень квартири позивача внаслідок її залиття було встановлено ТОВ «Люкс-Експерт при обстеженні та складанні звіту про незалежну оцінку вартості нанесених збитків шляхом залиття квартири від 11 вересня 2018 року та визначено вартість заподіяної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу.

По справі встановлено, що внаслідок залиття належної позивачу квартири, яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено майно позивача.

Тому виходячи з характеру душевних страждань позивача, яких вона зазнала у зв`язку з залиття належної їй квартири, яка сталася з вини відповідача, керуючись принципами розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відповідно до п.3 ч.2 ст.23ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500 грн 00 коп.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2 частково.

Доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді