Справа № 520/8104/18
Провадження № 2/521/635/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

при секретарі - Власової В.В.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення витрат на правничу допомогу,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення витрат на правничу допомогу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала наступним.

16.01.2018р. о 12 год. 10 хв. по вул. Академіка Корольова в м. Одеса відбулась ДТП за участю автомобіля «Мазда» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Хюндай» д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . Внаслідок цього, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2018 року були встановлені обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди та ОСОБА_3 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Позивач зазначила, що з метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була їй заподіяна, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, 25.01.2018 року вона звернулась до ТОВ «Клевер Експерт» та уклала договір № 32/01-18 про проведення оцінки. На виконання даного договору ТОВ «Клевер Експерт» було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 32/01-18, відповідно до якого, вартість матеріального збитку складає 32 882,20 грн.

Як вказує позивач, після ДТП відповідач повідомила, що її цивільно-правова відповідальність застрахована в ТДВ "СТ ''Домінанта'', на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/ 680304 , про що свідчить витяг з бази даних МТСБУ про чинність полісу на дату ДТП.

На виконання ст. 33, 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернулась до Страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 25.01.2018 р. подала заяву про виплату страхового відшкодування.

04 квітня 2018 р. позивач також подала заяву до ТДВ "СТ "Домінанта" з проханням долучити до матеріалів справи копію Постанови про притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності та копію Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 32/01-18.

Таким чином, на думку позивача, нею був наданий повний пакет документів, необхідних Страховику для прийняття рішення по справі та здійснення виплати страховою відшкодування.

Позивач вказує, що 25 квітня 2018 р. сплинув граничний строк по виплаті страхового відшкодування ТДВ "СТ "Домінанта", але суму страхового відшкодування Позивачем не було отримано. У зв`язку з цим, Позивач 26.04.2018 року звернулась до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з проханням провести перевірку фактів порушення ТДВ СТ "Домінанта" вимог чинного законодавства у сфері ринків фінансових послуг; винести Припис про усунення порушень вимог чинного законодавства України у сфері страхування; зобов`язати Страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

07.06.2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, винесла розпорядження №866, у якому постановила анулювати ліцензію ТДВ "СТ "Домінанта" на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг.

Також, позивач, послалася на Постанову Верховного суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, згідно до якої: право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи вказане та той факт, що ТДВ «СТ "Домінант» не виконує свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, тому позивач вважає, що Відповідач, зобов`язана відшкодовувати Позивачці завдану матеріальну шкоду в повному обсязі, і в подальшому самостійно вирішувати зі страховиком, третьою особою по справі, питання виплат страхового відшкодування на свою користь.

На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 32882,20 грн. і витрати на правничу допомогу, у розмірі 6500,00 грн. та судові витрати.(а.с.1-3)

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Від відповідача надійшли пояснення на позов, в якому останній, не оспорюючи події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.01.2018 року, заперечує проти позовних вимог, посилаючись на п.п. 57, 58 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18), згідно до якої, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе, у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У відповідності до п. 69 вищезазначеної Постанови, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні, в межах суми страхового відшкодування, виступає страховик завдавача шкоди.

Представник відповідача зазначив, що, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , на момент ДТП була застрахована страховиком - ТДВ „Страхове товариство „Домінанта" (поліс АМ 680304), ця страхова компанія, у відповідності до ст. 9.2, 22, 22.1, 23-25, 27 - 30, 34.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зобов`язана відшкодувати потерпілій ОСОБА_1 збитки, пов`язані з пошкодженням її автомобіля, визначені звітом № 32/01-18 від 26.01.2018 р. в сумі 32882 грн. 20 коп., у межах страхової суми.

На думку відповідача, матеріальні збитки позивача належать до стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю „Страхове товариство «Домінанта», а у разі припинення діяльності чи банкрутства страхової компанії - з Моторного (транспортного) страхового бюро України.

На підставі зазначеного, відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 є безпідставними і задоволенню не підлягають.(а.с.94-95).

Позивач, не погоджуючись з поясненнями відповідача, надала заперечення, в яких зазначила, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку, на думку позивача, особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсяз,і згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач вважає, що наявність полісу обов`язкового страхування не може обмежити потерпілу особу звернутися до винуватця ДТП за відшкодуванням шкоди.

Також, на думку позивача, правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року не може братися судом до уваги при розгляді вказаної даної справи, оскільки, як вважає позивач, сторони, відносини та правочини в двох справах не є тотожними.

Щодо допомоги від Моторного (транспортного) страхового бюро України, то позивач вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, але, станом на час розгляду справи, страхова компанія ТДВ "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" не перебуває в процесі ліквідації, а в Господарському суді справа про банкрутство так і не порушена, а тому просить суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі та стягнути майнову шкоду не зі страхової компанії ТДВ "Страхове товариство "ДОМІНАНТА", а з відповідача ОСОБА_3 .

Суд, оцінивши доводи позивача, встановивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з`ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовано ці правовідносини, приходить до наступного.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2018 року, по справі № 520/809/18 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення, у виді штрафу в дохід держави, у розмірі 340 гривень 00 копійок. (а.с. 9)

Зазначеною постановою встановлено, що 16.01.2018 о 12 год. 10 хв. по вул. Академіка Корольова в м. Одеса відбулась ДТП за участю автомобіля «Мазда» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Хюндай» д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд, при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Хюндай» д/н НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 771 та ксерокопією паспорта. (а.с.101-102, 104)

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є власником «Хюндай», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 6).

В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, згідно Полісу №АМ680304 від 16.012018 року в ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», страхова сума складає 50 тисяч грн., що сторонами не заперечується.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

Закон № 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

25.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду і 25.01.2018 р. подала заяву про виплату страхового відшкодування. (а.с. 27)

Проте, документів до вказаної заяви не було долучено.

Перелік документів, які необхідно було, у даному випадку, надати страховій компанії, визначений у статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 35.1. вказаної статті, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно до п. 35.1. вказаної статті, до заяви, зокрема, додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі

вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Крім того, позивачу необхідно було надати пошкоджений автомобіль для огляду страховій компанії, але, доказів того, що позивачем було надано пошкоджений автомобіль для огляду страховій компанії. у строки та в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до суду не надано.

Між тим, згідно до п.п. 33.1, 33.3. вказаної статті Закону № 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком, представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Проте, позивачем надано докази того, що ним 25.01.2019 року було замовлено у ТОВ "Клевер Експерт" оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобілю марки «HYUNDAI MATRIX».

Так, згідно наданого до суду позивачем Висновку ТОВ "Клевер Експерт" № 32/01-18 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобілю марки «HYUNDAI MATRIX», д.н.з. НОМЕР_2 , матеріальна шкода, спричинена власнику автомобілю, в результаті ДТП, складає - 32882,20 грн.(а.с. 11).

Згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів, з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів, з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У разі, якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття

рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення, страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 04 квітня 2018 р. позивач подала заяву до ТДВ "СТ "Домінанта" з проханням долучити до матеріалі справи копію Постанови про притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності та копію Висновку ТОВ "Клевер Експерт" про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 32/01-18. (а.с. 28)

Згідно п. 36.5 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

26.04.2018 року позивач звернулася зі скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг з проханням провести перевірку фактів порушення ТДВ СТ "Домінанта" вимог чинного законодавства у сфері ринків фінансових послуг; у відношенні ТДВ СТ "Домінанта" винести Припис про усунення порушень вимог чинного законодавства України у сфері страхування та зобов`язати Страховика здійснити виплату страхового відшкодування. (а.с. 29-30)

07.06.2018 року на підставі Розпорядження № 866, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, надала відповідь, згідно якої, постановила анулювати ліцензію ТДВ "СТ "Домінанта". (а.с.32-33)

На час звернення до суду, 20.05.2018 року, суму страхового відшкодування Позивачем не було отримано та відповіді щодо виплати їй страхового відшкодування, від ТДВ СТ "Домінанта", позивачем також не було отримано.

Проте, позивач з позовом до суду звернувся не до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а до водія транспортного засобу - ОСОБА_5 .

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування, одна сторона (страховик) зобов`язується, у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно п. 36.5 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів, обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Проте, доказів того, що страховик ліквідується, до суду не надано.

До МТСБУ з заявою до звернення з позовом до суду, позивачка не зверталась.

Згідно п. 22.1 ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе, у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля який постраждав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів вивчених у судовому засіданні, оскільки у відповідача наявний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак позивачем не заявлено позовних вимог до страхової компанії, клопотання про залучення співвідповідачем страхової компанії під час розгляду справи, також позивачем не було подано до суду, при цьому позивач не отримував від страховика відповідача його відмови у виплаті страхового відшкодування, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди в сумі 32882,20 грн. з відповідачки ОСОБА_5 .

Таку ж правову позицію підтримано Великою Палатою Верховного Суду.

Так, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), (яка відступила від висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові

від 26.09.2018 р. у справі № 757/20129/16-ц, провадження №61-19081св18, якою зазначено, що, у разі якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 369/11701/15-ц, провадження № 61-10093св18, згідно до якого, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Такий же висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 369/11306/16-ц, провадження № 61-17350св18

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 13 березня 2019 року у справі № 727/1881/16-ц, провадження № 61-29386св18, згідно до якого, непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Такий же висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 20 березня 2019 року у справі № 695/882/15-ц, провадження № 61-32208св18

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 522/438/18.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає про таке.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу (професійну правничу допомогу).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження отримання правової допомоги та понесених витрат на правову допомогу позивачем було надано: договір про надання юридичних послуг від 25 січня 2018 року, довіреність від 31.01.2018 року, видану позивачкою трьом особам: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та роздруківку меморіального ордеру для оплати юридичних послуг . (а.с.24-26, 121)

Проте приймала участь у судових засіданнях позивачка одна, без вказаних осіб.

Отже, докази для задоволення вказаних позовних вимог, відсутні та вони являються похідними від основних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-82, 95, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 20, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 32882,20 грн, та про стягнення витрат на правничу допомогу, в розмірі 6500 грн., відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 квітня 2019 року.

Суддя: Н.В. Мирончук