У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

02 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 613/67/16-ц

Провадження № 22-ц/818/2463/19

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Бровченка І.О.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року в складі судді Харченка С.М. у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу фактичним договором дарування, -

встановив:

Ухвалою Богодуухівського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову накладені ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 8 лютого 2016 року у цивільній справі 613/67/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу фактичним договором дарування, а саме скасувати заборону ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, відчужувати будь-яким способом належний йому автомобіль ГАЗ 3302-414, 2008 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1.

15 березня 2019 року ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку подала апеляційну скаргу.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 подала заяву про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року.

В обгрунтування заяви посилається на те, що є одинокою матір'ю, яка самостійно утримує та лікує доньку, яка страждає хронічним захворюванням та потребує постійного нагляду, у зв'язку із чим, не може працевлаштуватися, від відповідача щомісячно отримує аліменти на утримання доньки в сумі 1000 грн., інших доходів не має, перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України дані обставини встановлені в рішенні Богодухівського районного суду Харківської області в справі № 613/1349/17, ухвалі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 613/76/16-ц.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. (частина 2 статті 133 ЦПК України).

З преамбули Закону № 3674-VI вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Статтею 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна довести і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку в розмірі 384, 20 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Звернувшись до суду з відповідним клопотанням, ОСОБА_2 не надала доказів на підтвердження вказаних в заяві доводів про те, що на даний час існують обставини та наявні підстави для звільнення її від сплати судового збору, про те, що вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі, а саме:документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону.

Крім того, ОСОБА_2 не надано суду доказів того, що на час звернення із заявою вона не отримує інших доходів чи розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, відповідно до положення статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2017 року на підтвердження вказаних доводів заяви ОСОБА_2 про її тяжкий матеріальний стан суд не приймає, оскільки рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн., а не на її утримання.

Зі змісту ухвали Верховного Суду від 31 січня 2019 року, на яку посилається апелянт, вбачається, що на підтвердження доводів заявником суду було надано відповідні докази, а саме: витяг з медичної карти ОСОБА_5, медичні довідки та консультативні висновки, повідомлення про призначення компенсації ОСОБА_2 за надання соціальних послуг, довідки Державної фіскальної служби від 20 грудня 2016 року № 25255 та від 27 грудня 2018 року № 32670 про відсутність доходів, копія трудової книжки.

Проте, доказів скрутного матеріального становища, а саме, документів на підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів ОСОБА_2 щодо її майнового стану, на що вона посилається як на підставу звільнення від сплати судового збору до апеляційного суду не подано.

Доводи про важкий майновий стан та відсутність можливості сплати судового збору апелянтом ОСОБА_2 без надання доказів наведеного не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, відповідно до положень статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

У зв'язку з наведеним особі, яка подала апеляційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст. 43 учасники справи зобов'язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов'язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, заява апелянта про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що за апеляційною скаргою Харківської міської ради не може бути відкрито апеляційне провадження, оскільки апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст. 43 учасники справи зобов'язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

В порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України апелянтом не надано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 9 п. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2019 року - 1921 грн.

Таким чином, за подання апеляційної скарги апелянт має сплатити судовий збір у розмірі 384, 20 грн. (1921 грн.*0,2).

Вищезазначена сума підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101 ; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999628; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) ; код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 0012 ; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

У графі «призначення платежу» вказується: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) рішення або ухвала, що оскаржуються; 5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); 6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; 7) клопотання особи, яка подала скаргу; 8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; 9) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Пунктом 2 частини 4 ст. 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

В порушення вимог п.п. 3-6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апеляційна скарга про скасування ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року; 2) про залишення заходу забезпечення позову та про повернення заяви особі, яка не мала права її підписувати, апелянт зазначає, що питання про скасування заходів забезпечення позову у даній справі розглядалось суддями Шалімовим Д.В. за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_3.

Разом із цим, прохальна частина апеляційної скарги відсутня, тобто апелянтом не зазначено яке саме рішення або ухвала та від якої дати нею оскаржується, отже, незрозуміло яке саме судове рішення оскаржується ОСОБА_2

В порушення пункту 2 частини 4 статті 356 ЦПК України апелянтом не надано копій скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У зв'язку із чим, ОСОБА_2 необхідно уточнити апеляційну скаргу, в якій зазначити, яке саме судове рішення та від якої дати нею оскаржується та в прохальній частині скарги зазначити, за результатами розгляду апеляційної скарги просить апелянт судове рішення скасувати повністю або частково чи змінити відповідно до ст. 374 ЦПК України та подати до суду уточнену апеляційну скаргу з копіями скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаного недоліку, а саме: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; уточненої апеляційної скарги, оформленої згідно вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України; копій апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу фактичним договором дарування - залишити без руху.

Надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; уточненої апеляційної скарги, оформленої згідно вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України; копій апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи; та попередити, що у разі невиконання зазначених вимог ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - І.О. Бровченко