РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 грудня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лященка О.В.,

за участю секретаря Баранюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

04 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту.

Вимоги обгрунтовує тим, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 червня 2013 року у справі № 154/1352/13-к його було засуджено за ч.2 ст. 28 та ч.2 ст. 194 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі та стягнуто з нього на користь відповідача ОСОБА_2 397973,75 грн завданих матеріальних збитків. Під час досудового розслідування зазначеної кримінальної справи за клопотанням слідчого управління УМВС України у Волинській області ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28.03.2018 року (справа № 161/5488/13-к) був накладений арешт нерухомого майна, зокрема на Ѕ частку нежитлового приміщення (магазин промислових товарів /А-9/), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Дане нерухоме майно належить йому на праві спільної часткової власності на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 25.03.2008 року, справа № 2-521/08. Зареєстровано у реєстрі 17.04.2008 року.

Відповідно до постанови начальника відділу Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2017 року (ВП № 43208280) виконавче провадження закінчене у зв`язку з повним виконанням рішення згідно виконавчого документа. Арешт на нерухоме майно, який накладався державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, припинений, однак арешт нерухомого майна, який був накладений згідно вищевказаної ухвали Луцького міськрайонного суду від 28.03.2018 року, продовжує діяти.

Зазначає, що оскільки існування арешту на нерухоме майно, зокрема на Ѕ частку нежитлового приміщення (магазин промислових товарів /А-9/), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який був накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28.03.2018 року, порушує його права як власника на вільне володіння та розпорядження своїм майном, то він звертається до суду з даним позовом.

Просить суд скасувати арешт нерухомого майна, накладений за клопотанням слідчого управління УМВС України у Волинській області ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28.03.2018 року (справа № 161/5488/13-к), а саме на Ѕ частку нежитлового приміщення (магазин промислових товарів /А-9/), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та залишити за ним судові витрати у справі .

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзиву не подав.

У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 червня 2013 року у справі № 154/1352/13-к позивача ОСОБА_1 було засуджено за ч.2 ст. 28 та ч.2 ст. 194 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі та стягнуто з нього на користь відповідача ОСОБА_2 397973,75 грн завданих матеріальних збитків.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду від 28.03.2018 року (справа № 161/5488/13-к) було накладено арешт на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 , зокрема на Ѕ частку нежитлового приміщення (магазин промислових товарів /А-9/), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить Ѕ частка магазину промислових товарів /А-9/, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно постанови начальника Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2017 року (ВП 43208280) виконавче провадження з примусового виконання стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 397973,75 грн закінчене у зв`язку з виконанням в повному обсязі рішення суду.

У відповідності до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.ст.321, 383, 386 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника, оскільки накладення арешту на майно, позбавило позивача ОСОБА_1 права розпоряжатися власним майном, що є одним із невід`ємних критеріїв власності.

Отже, аналізуючи вищевикладені норми закону та надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд з метою захисту права власності позивача та за відсутності підстав для обмеження його у праві користування майном, задоволює позов та скасовує арешт нерухомого майна, накладений за клопотанням слідчого управління УМВС України у Волинській області ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28.03.2018 року (справа № 161/5488/13-к), а саме на Ѕ частку нежитлового приміщення (магазин промислових товарів /А-9/), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

З врахуванням клопотання позивача, судові витрати між сторонами у відповідності до вимог ст.141 ЦПК україни суд не розподіляє, а сплачений судовий збір залишає за позивачем.

Керуючись ст.19, ст.259, 263, ст.264, ст.265, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, ст.319, ст.321 Цивільного кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Скасувати арешт нерухомого майна, накладений за клопотанням слідчого управління УМВС України у Волинській області ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28.03.2018 року (справа № 161/5488/13-к), а саме на Ѕ частку нежитлового приміщення (магазин промислових товарів /А-9/), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відсутній (відмітка у паспорті), АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Головуючий/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко