Провадження 2/127/3778/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Власюк І.
25.09.2019 року судом зареєстровано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Центральний відділ ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області про скасування заходів забезпечення позову.
Позов мотивовано тим, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.05.2001 року в цивільній справі № 2-4911/01 забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.12.2001 року в цивільній справі № 2-4911/01 затверджено мирову угоду, якою: визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , провадження у справі закрито.
Однак, забезпечення позову судом не скасовано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Позивач ОСОБА_4 є донькою померлого ОСОБА_3 , яка після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняла спадщину, однак, реалізувати своє право в повному обсязі не може через обтяження на квартиру, що накладене ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.05.2001 року в цивільній справі № 2-4911/01.
Позивач просила скасувати заходи забезпечення позову у справі № 2-4911/01, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.05.2001 року у виді арешту квартири АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 адвокат Головенько В.П. не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Зауважив, що надав всі наявні у нього докази та просив задоволити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням, за місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
В судове засідання представник третьої особи Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій областіне з`явився з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованою поштовою кореспонденцією. Заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.
Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відділу ДВС.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище, ім`я, по батькові « ОСОБА_6 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_3 (а.с. 22, 23, 28).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що 16.08.2018 року було зроблено відповідний актовий запис про смерть № 2258 та видано свідоцтво про смерть (а.с. 4).
ОСОБА_3 був власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.06.2016 року відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.12.2001 року про затвердження мирової угоди у справі № 2-4911/01. Провадження у справі було закрите (а.с. 21, 31-32). На підставі цієї мирової угоди КП «ВООБТІ» 15.01.2002 року на ім`я ОСОБА_3 видано реєстраційне свідоцтво про право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 33). Попереднім власником даної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з рішенням виконкому Вінницької міської ради від 26.04.2001 року № 664, була ОСОБА_2 (а.с. 12).
ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , про що повідомила приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. (а.с. 16), однак свідоцтво про право на спадщину не видане в зв`язку з арештом квартири.
Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.05.2001 року в цивільній справі № 2-4911/01 було забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16).
Копію даної ухвали було направлено для виконання в Першу вінницьку державну нотаріальну контору (а.с. 15).
Відомості про дане обтяження є актуальними, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 20, 21).
Після затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі забезпечення позову судом скасовано не було.
З повідомлення Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 25.11.2019 року (зворот а.с. 57) вбачається, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень, журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю за останні три роки, виконавчі провадження з виконання рішення - мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , затвердженої ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.12.2001 року, на виконанні у відділі не перебувають.
Наявність арешту на квартирі, ОСОБА_7 , позбавляє його спадкоємця позивача ОСОБА_1 можливості оформити свідоцтво про право на спадщину, чим порушуються її права.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути, крім інших, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.
Якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали про забезпечення позову), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно.
Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на день постановлення ухвали про забезпечення позову) позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
Статтею 155 ЦПК України в редакції, чинній на момент постановлення ухвали про затвердження мирової угоди, визначалось, що ухвала про забезпечення позову може бути скасована судом,
який розглядає справу. Питання про скасування забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розглядові питання про скасування забезпечення позову. Якщо в позові буде відмовлено, вжиті заходи по забезпеченню позову зберігаються до набрання рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з постановленням рішення або після цього постановити ухвалу про скасування забезпечення позову.
Статтями 227, 228 ЦПК, що були чинні на момент затвердження мирової угоди, визначалось, зокрема, що суд закриває провадження в справі: якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом. В разі закриття провадження в справі повторне звернення до суду по спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.
Позивач ОСОБА_1 не була учасником справи № 2-4911/01, яка розглядалась Ленінським районним судом м. Вінниці, проте прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 . Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає оформленню її спадкових прав, тому право підлягає захисту в судовому порядку.
Оскільки у справі № 2-4911/0105.12.2001 року було затверджено мирову угоду, дана ухвала суду набула сили, ОСОБА_3 15.01.2002 року отримав в КП «ВООБТІ» реєстраційне свідоцтво про право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 , право власності ОСОБА_3 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що підстави для забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.05.2001 року, відпали.
Враховуючи наведені обставини, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову та звільнити з-під арешту, накладеного на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.05.2001 року у справі № 2-4911/01, майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 14989440 від 30.07.2007 року.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 391, 1268 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
позов задоволити.
Скасувати заходи забезпечення позову та звільнити з-під арешту, накладеного на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.05.2001 року у справі № 2-4911/01 (реєстраційний номер обтяження 14989440 від 30.07.2007 року), майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 19 грудня 2019 року.

Суддя: