Справа № 226/3049/18
Справа № 226/3049/18
Провадження № 2/226/64/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року м. Мирноград

Димитровській міській суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 соціального захисту населення Мирноградської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 соціального захисту населення Мирноградської міської ради (далі УСЗН) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в обґрунтування якого вказав, що відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та згідно довідки № НОМЕР_1 від 19.11.2014 ОСОБА_2 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа. 24.05.2016 відповідач звернулась з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на житлово-комунальні послуги. При цьому у своїй заяві у відповідній графі выдповыдач зазначила інформацію про відсутність у будь-кого з членів сім'ї коштів на депозитному банківському рахунку в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. На підставі цієї заяви відповідачу на період з 24.05.2016 по 24.11.2016 було призначено грошову допомогу у щомісячному розмірі 1326,00 грн. В результаті проведення перевірки було встановлено, що у ОСОБА_2 є діючий депозитний рахунок у банківській установі АТ КБ «ПриватБанк», сума якого перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (в редакції на момент звернення відповідача із заявою про призначення допомоги від 24.05.2016), є підставою у відмові у призначені щомісячної адресної допомоги. Після виявлення подання відповідачем недостовірної інформації УСЗН прийнято рішення від 20.09.2016 року про відмову у призначенні вищезазначеної щомісячної адресної допомоги за період з 24.05.2016 по 24.11.2016. Загальна сума надміру виплачених відповідачці коштів становить 4541,19 грн. На адресу відповідача були направлені листи від 18.10.2016 та від 14.11.2016 із повідомленням про суму надміру виплачених сум та вимогою сплати боргу. Проте, на теперішній час кошти відповідачем не повернуті. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4541,19 грн.

Сторони до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмово сповістили суд про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 надіслала до суду листа від 20.12.2018, в якому повідомила, що нею 18.12.2018 було сплачено суму позову у розмірі 4541,19 грн, додавши на підтвердження квитанцію про сплату вказаної суми.

Керівник ОСОБА_1 соціального захисту населення Мирноградської міської ради спрямувала до суду заяву від 09.01.2019 про відмову від позовних вимог, так як відповідачем до постановлення судом рішення по справі добровільно задоволені позовні вимоги, вказавши, що з наслідками закриття провадження по справі у звязку з відмовою від позову позивач ознайомлений, та вони є для позивача зрозумілі.

Суд вважає, що заява позивача про відмову від позовних вимог підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, якою регламентовано принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Також відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За приписами п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Частиною 2 даної статті регламентовано, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Беручи до уваги наведені норми закону, те, що заява позивача не суперечить закону і не порушує нічиї права, свободи та інтереси, суд вважає за необхідне прийняти відмову представника позивача від позову і закрити провадження по справі.

При зверненні до суду з даним позовом УСЗН було сплачено судовий сбір в сумі 1841 грн, на підтвердження чого надано платіжне доручення № 4262 від 19.10.2018.

Згідно за ч.3 ст.142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивач з посиланням на вказану норму закону звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача понесених ним витрат на сплату судового збору.

Суд вважає, що заява позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про мудовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який за станом на 01.01.2018 відповідно до Закону України про «Державний бюджет України на 2018 рік» становив 1762 грн.

Беручи до уваги наведені норми закону, заяву позивача та те, що відмова УСЗН від позову обумовлена унаслідок задовлення позовних вимог відповідачем після предявлення позову, з відповідача слід присудити стягнення понесених позивачем судових витрат з оплати судового збору у розмірі 1762 грн, тобто в сумі, передбаченій законом.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду. З вказаним клопотанням позивач на час винесення даної ухвали до суду не звертався.

На підставі вищенаведеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст.49, 142, 206, 255 ч.1 п.7, 258, 259, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову ОСОБА_1 соціального захисту населення Мирноградської міської ради від позову.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 соціального захисту населення Мирноградської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів закрити.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 соціального захисту населення Мирноградської міської ради, , понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у пятнадцятиденний строк з дня оголошення ухвали суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ж.Є.Редько