КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 711/3491/18
Головуючий у першій інстанції - Українець В.В.
Номер провадження № 22-ц/824/2920/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Кредит-Капітал", третя особа - ОСОБА_3 про припинення застави та скасування запису,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивовано тим, що між ним та ВАТ «ВіЕйБі Банк» 04 липня 2007 року, укладено кредитний договір № 044/1. З метою забезпечення виконання зобов'язання за цим кредитним договором 04 липня 2007 року між ним та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір застави № 044/1/Z1, за умовами якого в заставу ним передано автомобіль фургон-рефрижератор-С марки MAN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2012 року з нього на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 20286 гривень 25 копійок.

22 квітня 2013 року рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 37 724 долари 67 центів США, що в гривневому еквіваленті становить 301 533 гривні 29 копійок.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2016 року зобов'язано Центральний відділ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області передати автомобіль фургон-рефрижератор-С марки MAN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу в межах виконавчого провадження № 41091101.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Коробковою Г.О. від 16 травня 2017 року належний йому транспортний засіб переданий стягувачу ОСОБА_3

В позовній заяві зазначається, що автомобіль наразі належить третій особі - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ709432 і йому присвоєно новий реєстраційний номер НОМЕР_3.

Незважаючи на фактичне припинення договору застави, 13 березня 2018 року ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» уклало з ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» договір № 406 про відступлення прав за договором застави № 044/1/Z1 від 04 липня 2007 року.

Зміна обтяжувача (заставодержателя) здійснена державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. 13 квітня 2018 року.

У теперішній час обтяжувачем за договором застави від 04 липня 2007 року є ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал», яке не визнає, що договір застави припинився в зв'язку з тим, що майно передано у власність іншому стягувачу.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив визнати припиненою заставу автомобіля фургон-рефрижератор-С марки MAN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_3 згідно з договором застави № 044/1/Z1 від 04 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «ВіЕйБі Банк» та за договором № 406 від 13 березня 2018 року про відступлення прав за договором застави з ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» та скасувати запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про обтяження зазначеного автомобіля.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування заявлених вимог, апелянтом зазначено, що в процесі виконання судових рішень, автомобіль, який є предметом застави, було передано на реалізацію і, в подальшому, з метою погашення заборгованості за договором позики передано ОСОБА_3 як стягувачу по зведеному виконавчому провадженню.

Відтак вважає, що договір застави було припинено шляхом примусового продажу заставленого майна іншому стягувачеві - ОСОБА_3

03 січня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал», проте даний відзив не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки він не відповідає вимогам ч. 4 ст. 360 ЦПК України і не містить доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, мотивуючи їх тим, що позивач хоч і не є на даний час власником даного автомобіля, який перебуває у заставі, разом з тим сам факт існування застави даного автомобіля порушує його права. Крім того ОСОБА_3 як стягувач, вимоги якого були задоволені, шляхом передачі у власність вказаного автомобіля, виставляє йому претензії щодо безперешкодного користування зазначеним транспортним засобом у зв'язку з наявною заставою даного автомобіля.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи на її розгляд не з'явився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді вказаної справи установив, що між ОСОБА_2 та ВАТ «ВіЕйБі Банк» 04 липня 2007 року, укладено кредитний договір № 044/1.

04 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір застави № 044/1/Z1, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І. та зареєстрований в реєстрі за № 4988 (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 044/1, що укладений 04 липня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2, з усіма послідуючими змінами та доповненнями до нього, згідно з яким позичальнику надано кредит в сумі 30000 доларів США, зі сплатою процентів за ставкою 13,5 % процентів річних, строком повернення до 16-00 години 03 липня 2012 року, а також в забезпечення всіх інших виплат та штрафних санкцій, визначений в кредитному договорі, заставодавець надає заставодержателю в заставу: автомобіль фургон-рефрижератор-С марки MAN, модель 18.224, рік випуску 1999, колір білий, кузов № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить заставодавцеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.8).

Крім того судом встановлено, що 22 квітня 2013 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 37724 долари 67 центів США, що в гривневому еквіваленті становить 301 533 гривні 29 копійок.

Виконавчий лист про стягнення боргу перебував на виконанні у Центральному ВДВС Черкаського МУЮ у Черкаській області, виконавче провадження № 41091101.

Також на виконанні в Центральному ВДВС Черкаського МУЮ у Черкаській області перебував виконавчий лист, виданий 21 червня 2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 195351 гривні 14 копійок, виконавче провадження № 33240142.

Виконавчі провадження були об'єднані у зведене провадження, оскільки стосуються стягнення грошових коштів з одного боржника.

ОСОБА_2 на праві власності належав фургон-рефрежиратор -С марки MAN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який є предметом застави за договором № 044/1/Z1 від 04 липня 2007 року.

Фургон-рефрежиратор боржника не був реалізований на публічних торгах через відсутність купівельного попиту з боку покупців, тому 01 вересня 2016 року державним виконавцем надіслано ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» лист з роз'ясненням їх права щодо залишення за собою зазначеного майна в рахунок погашення боргу.

18 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Центрального ВДВС Черкаського МУЮ у Черкаській області з заявою, в якій повідомив, що згодний отримати належний боржникові фургон-рефрежиратор в рахунок погашення заборгованості, проте ПАТ «ВіЕйБі Банк» не заявив про свою згоду на отримання у власність нереалізованого майна боржника.

Зазначені обставини встановлені ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 грудня 2016 року, якою також зобов'язано Центральний відділ державної виконавчої служби м Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області передати автомобіль фургон-рефрижератор-С марки MAN, модель 18.224, 1999 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу в межах виконавчого провадження № 41091101 (а.с. 10-11).

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Коробковою Г.О. від 16 травня 2017 року належний ОСОБА_2 транспортний засіб переданий стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості (а.с. 12).

16 травня 2017 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Коробковою Г.О. складено Акт про передачу майна у власність стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с. 13).

13 березня 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір № 406 про відступлення прав за договорами застави. На підставі цього відбулася зміна обтяжувача (заставодержателя), яка здійснена державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. 13 квітня 2018 року.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обставини викладені позивачем щодо припинення застави не відповідають вимогам ст. 28 Закону України «Про заставу» щодо умов припинення застави та порушують права відповідача у справі ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» як заставодержателя.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Обґрунтовуючи доводи позовної заяви, ОСОБА_2 вказував, що передане ним у заставу майно - автомобіль фургон-рефрижератор-С марки MAN, модель 18.224, 1999 року випуску йому уже не належить оскільки переданий у порядку виконання рішення суду іншій особі, тому застава на його думку є припиненою.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України "Про заставу" застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Однією з підстав припинення права застави, визначеного у п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про заставу"є припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно ст. 572 ЦК України, з якою кореспондуються положення ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Інститут забезпечення виконання зобов'язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін зобов'язання, насамперед інтересів кредитора, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання зобов'язання.

За змістом частини першої статті 589 ЦК Україниправовим наслідком невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, є виникнення у заставодержателя права звернення стягнення на предмет застави.

У справі, що розглядається, предметом спору є вимога позивача про визнання припиненим договору застави транспортного засобу № 044/1/Z1 від 04 липня 2007 року- позивач вважає, що дія застави припинена, оскільки предмет застави переданий у власність іншій особі, а не заставодержателю в порядку передбаченому для виконання рішення суду. Проте необхідною умовою для задоволення вимоги позивача є встановлення факту припинення усіх зобов'язань, що виникли на підставі укладеного кредитного договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ураховуючи, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), то у кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обов'язку розрахуватися з кредитором.

Відповідно до п. 4.1 договору застави транспортного засобу № 044/1/Z1 від 04 липня 2007 рокудоговір діє до повного виконання зобов'язань, забезпечених заставою.

Оскільки у даній справі зобов'язання позивача перед відповідачем як правонаступником позикодавця не виконано належним чином, тому передача предмета застави іншій особі, а не заставодержателю відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про заставу» не є умовою при якій застава є припиненою. Крім того позивачем не надано доказів про повне виконання зобов'язання за кредитним договором для забезпечення якого і був укладений договір застави між позивачем та кредитором.

Відповідно до статті 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Крім того колегія суддів враховує, що згідно зі ст. 43 ч. 5 та ч. 6 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Відповідно до ст. 44 ч. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, з аналізу вказаних нормативних актів вбачається, що на письмову вимогу особи, права якої порушено внаслідок наявності обтяження, до обтяжувача, тобто банку, запис про обтяження вилучається держателем або реєстратором з Державного реєстру після припинення такого обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, як особа, що набула права власності на автомобіль в порядку виконання судового рішення, до заставодержателя з вимогою про припинення обтяження не звертався.

Таким чином, законних підстав для визнання припиненою застави автомобіля фургона-рефрижератора марки MAN, модель 18.224, рік випуску 1999, колір білий, кузов № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2, суд першої інстанції не мав, оскільки позивач не довів, що ним виконанні зобов'язання за кредитним договором, а ОСОБА_3 як власник вказаного автомобіля до суду із позовом не звертався.

Частиною 3, 4 статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем ОСОБА_2 позовних вимог належними та допустимими доказами, зокрема позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ним в повному обсягу виконанні зобов'язання за кредитним договором забезпеченого заставою автомобіля фургона-рефрижератора марки MAN, модель 18.224, рік випуску 1999, колір білий, кузов № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2, що є умовою припинення вказаної застави.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу як такі, що не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, а рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку фактичних обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, оскільки не призвели до порушення основних принципів цивільного процесуального законодавства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі і не вплинули на суть ухваленого рішення.

Керуючись ст. 12, 81, 263, 264, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Мотивований текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв