Справа № 128/2683/19

27 грудня 2019 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді Ганкіної І.А.,
при секретарі Жигаровій Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради від 16.08.2019 № 1183 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 Син позивачки ОСОБА_4 в 2003 році одружився із ОСОБА_5 з якою спільно проживав до 2017 року. У ОСОБА_5 було двоє синів від інших чоловіків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Її син разом із дружиною та її дітьми проживали в її будинку та вели спільне господарство. Син попросив позивачку зареєструвати місце проживання дітей ОСОБА_5 за адресою нашого спільного проживання. Позивачка погодилася на прохання сина та зареєструвала відповідачів у будинку, що їй належить. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . З того часу, як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досягли повноліття, вони перестали проживати в будинку позивачки та про своє нове місце проживання не повідомили. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено акт від 09 серпня 2019 року комісією в складі депутатів Вінницько-Хутірської сільської ради. На момент подачі позовної заяви відповідачі так і не з`являлися за зареєстрованим місцем проживання. Відповідачі не користуються вказаним будинком, не надають кошти на проведення поточного ремонту будинку, не підтримують будинок та прибудинкову територію в придатному для проживання стані, не сплачують комунальні послуги та земельний податок. їхня реєстрація у будинку унеможливлює отримання позивачкою субсидій по сплаті комунальних послуг, що ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки остання отримує мізерну пенсію. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні інші особи відповідачам не чинили. ОСОБА_2 відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_5 №10/2461 від 20.09.2019 проходив службу в Збройних силах України з 23.04.2015 по 13.06.2016 та був звільнений з військової служби. Місцезнаходження на теперішній час невідомо. В травні 2018 року позивачка бачила ОСОБА_2 один раз, на її прохання добровільно знятися з реєстрації він відмовив. Де він перебуває на даний час позивачка не знає. ОСОБА_3 вона не бачила з 2016 року. Де він перебуває на даний час їй також не відомо.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мартинюк Я.С. не з`явився, подав заяву про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, змін та доповнень не має. В разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, належності та допустимості, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом є встановленим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6,7).
Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради від 16.08.2019 № 1183 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).
Згідно заяви від 13.08.2019 року написаною ОСОБА_1 та засвідченою сусідами односельцями підтверджується факт, того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у належному на праві власності їй будинку з 2016 року (а.с.9).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено акт від 09 серпня 2019 року комісією в складі депутатів Вінницько-Хутірської сільської ради (а.с.10).
ОСОБА_2 відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_5 №10/2461 від 20.09.2019 проходив службу в Збройних силах України з 23.04.2015 по 13.06.2016 та був звільнений з військової служби. Місцезнаходження на теперішній час невідомо (а.с.11).
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що є сином позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Вінницькі Хутори, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29.10.2018 року (а.с.12).
Згідно зі ст.ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., судом забезпечується право на доступ до правосуддя, в зв`язку з чим суд вважає правомірним звернення до суду позивача, так як зняття з реєстрації у даному випадку, в зв`язку з наявністю спору між сторонами, може бути вирішено лише виключено шляхом постановлення судового рішення суду.
При цьому, доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).
Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.
Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
Відтак, суд констатує той факт, що відповідачі не були позбавлені можливості відстоювати свою позицію під час судового розгляду, надавши належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження наявності підстав перебувати на реєстраційному обліку в квартирі, що належить ОСОБА_6 яку проігнорували.
Суд враховує, що у відповідності до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтями 150, 155 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В силу ст. ст.71, 72 ЖК України право на користування житлом зберігається на відсутньою особою на протязі 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 перебувають на реєстраційному обліку в будинку належному ОСОБА_1 без жодних правових підстав.
Також встановлено факт того, що відповідачі фактично не проживають в будинку, вибули з нього по своїй волі та намагання повернутися не було.
Тому, суд вважає, що необхідність нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг з врахуванням особи відповідачів, яке виникає у позивача також слід розцінювати, як обмеження у вільному використанні власністю. Звуження прав позивача полягає також у тому, що позивач не має можливості самостійно зняти відповідачів з реєстрації.
Враховуючи вказане, суд вважає, що позивач довів належними доказами підставу для визнання відповідачів таким, що втратили право на користування йому житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 , так як ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 втратили право користування будинком, так як вони не проживають в будинку більше 1 року без поважних причин, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до повного задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд при винесенні рішення по справі вирішує питання про розподіл судових витрат. Однак, згідно прохальної частини тексту позову, позивачка ОСОБА_1 , судові витрати просить залишити за нею та не стягувати з відповідачів.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268,280-283, 289, 354, ЦПК України, на підставі ст.ст.41, 55 Конституції України, ст.ст.16, 29, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 346, 347, 379, 380, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 150, 155 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позов - задовільнити.
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , власністю житловим приміщенням, будинком за АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - такими, що втратили право користування житловим приміщенням, будинком за АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Ганкіна