ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 766/13988/17

Номер провадження: 22-ц/819/838/19

Номер провадження: 22-ц/819/839/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Пацалова Тамара Валеріївна, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2019 року, у складі судді Прохоренко В.В., та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення цього ж суду від 04 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради про визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 21.07.2007 року, за час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2017 року шлюб між ними розірвано.

Позивач вказував, що відповідач чинить йому перешкоди у зустрічах і спілкуванні з донькою, що унеможливлює виконання ним, як батьком своїх батьківських обов`язків по вихованню та позбавляє його спілкування із донькою, чим порушує не тільки його права, як батька, а в першу чергу порушує права та інтереси дитини.

Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради № 74 від 14.07.2017 року визначено спосіб участі його у вихованні малолітньої доньки, шляхом спілкування: у суботу або неділю, за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи графік роботи, та у її присутності.

Незважаючи на вказане рішення, яке є обов`язковим до виконання, відповідач продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою.

З огляду на викладене, позивач просив визначити спосіб та порядок спілкування його з донькою :

1.1.Систематичні побачення:

-кожну першу та третю п`ятницю, суботу та неділю місяця, з 12.00 годин п`ятниці до 18.00 годин неділі, за місце проживання батька, ОСОБА_1 , або в іншому місці за його вибором без присутності матері;

-у святкові та неробочі дні, з 10.00 до 15.00 годин, за місце проживання батька, або в іншому місці за його вибором, без присутності матері;

-кожного року: 06 лютого, з 10.00 годин до 13.00 годин; 19 грудня, з 17.00 годин до 20.00 годин; 31 грудня, з 12.00 годин до 18.00 годин, 30 квітня з 12.00 годин до 18.00 годин, за місце проживання батька, або в іншому місці за його вибором, без присутності матері;

1.2 періодичні побачення:

- у робочі дні після закінчення занять у дитячому дошкільному закладі чи школі до 18.00 годин за місце проживання батька, або в іншому місці за його вибором, без присутності матері, за умови попередження матері шляхом відправлення смс повідомлень на мобільний номер матері за 48 годин до побачення з донькою;

1.3спільний відпочинок:

-першу половину осінніх, зимових та весняних канікул без присутності матері, а також кожного року з 01 липня по 15 липня та з 10 серпня по 25 серпня включно, без присутності матері;

1.4 спілкування без обмежень особисто з батьком за допомогою комунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії, відеозв`язку, тощо) та будь-яких інший спосіб зв`язку.

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 , стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що подружні стосунки припинилися фактично ще у 2012 році, тобто до народження дитини, з пологового будинку ОСОБА_1 їх з дитиною не забирав. За все життя дитини батько її бачив декілька разів. Він не утримував дитину матеріально і тільки після подачі свого позову про визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини частково поновив сплату аліментів. Вважає, що ОСОБА_1 самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, просила суд позбавити його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 09 липня 2018 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2019 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкування з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено дні для спілкування ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4 :

- кожної суботи або неділі, у святкові та неробочі дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, враховуючи її графік роботи, та у її присутності;

- кожного 06 лютого з 10-00 до 13-00 годин; 19 грудня з 17-00 год. до 20.00 год., 31 грудня з 12.-00 до 18.00год.; 30 квітня з 12-00 год. до 18-00 год. за попередньою домовленістю з матір`ю та в її присутності.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 250 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Додатковим рішенням від 04 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.12.2017 року та до повноліття дитини.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в частині визначення способу та часу участі батька у вихованні дитини, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що суд необґрунтовано ухвалив рішення про спілкування батька з донькою за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи її графік роботи і в її присутності. Визначений судом порядок побачень дитини ставить батька в залежність від обставин, які взагалі можуть не настати (недосягнення домовленості), суттєво перешкоджати чи взагалі унеможливити виконання судового рішення у справі (відмова чи затримання у наданні дитини для побачення з посиланням на графік роботи чи інші причини). Також вказує, між ним та відповідачкою склались напружені відносини, тому не виключено, що при побаченні і спілкуванні з дитиною у присутності матері відповідач може створювати конфліктні ситуації, що не відповідатиме інтересам дитини. Зазначає, що судом не встановлено та не доведено жодним доказом наявність виключних обставини, які обумовлюють визначення побачень батька з дитиною лише в присутності матері. Просить рішення суду в частині вирішення первісного позову скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити первісний позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Також, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на додаткове рішення від 04 березня 2019 року, посилаючись на те, що оскільки судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , то у суду були відсутні підстави для задоволення позову про стягнення аліментів, оскільки позивач за зустрічним позовом мотивувала вимогу про стягнення аліментів як похідну від вимог про позбавлення батьківських прав і відповідно стягнення аліментів з особи, що позбавлена батьківських прав. Просить додаткове рішення скасувати, постановити ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення у справі.

ОСОБА_2 також звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду в частині визначення часу побачень батька з дитиною. На думку заявника в інтересах дитини обмежити будь-яке спілкування з батьком. Крім того, заявник заперечує щодо встановлених судом побачень у святкові дні та дні народження дитини та позивача, оскільки вказані побачення унеможливлюють нормальне проведення часу дитини в родині у вказані загальнодержавні свята та в день її народження, такий графік не зручний для дитини її віку. Просить рішення суду в частині вирішення зустрічного позову скасувати, ухвалити нове рішення, яким встановити дні спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 у суботу або неділю за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, враховуючи її графік роботи та у її присутності.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно доньки ОСОБА_4 ніким не оскаржується, тому колегією суддів не переглядається.

Відзиви на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Стаття 7 СК України визначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 151, 153 СК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2007 року, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2017 року шлюб між ними розірвано.

Згідно свідоцтва про народження, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 20.02.2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дитина ОСОБА_4 проживає з матір`ю ОСОБА_2.

Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради № 74 від 14.07.2017 року за заявою ОСОБА_1 визначено спосіб участі ОСОБА_1 у виховання малолітньої доньки ОСОБА_4 шляхом спілкування : у суботу або неділю, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, враховуючи графік її роботи та у її присутності.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував та підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем, що ОСОБА_2 чинити перешкоди в спілкуванні батька з дитиною та не виконує рішення виконавчого комітету про участь батька у вихованні дитини.

Виконавчим комітетом Суворовської районної у м.Херсоні ради - органом опіки та піклування Суворовського району м.Херсона встановлено, що ОСОБА_1 проживає в орендованій двокімнатній квартирі разом зі своє співмешканкою, квартиру обладнано меблями та побутовою технікою, зроблено ремонт, санітарно-побутові умови задовільні. Створено умови для перебування дитини.

Органом опіки та піклування 06.12.2017 року зроблено висновок, що оскільки рішення виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради від 14.07.2017 року № 74 « Про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 » прийнято в межах повноважень та чинного законодавства і воно не оскаржено, не скасовано, не визнано протиправним та не втратило чинність то відсутні правові та інші підстави для його зміни.

Матеріали справи містять дані про те, що батько дитини має хороші умови проживання, стабільний дохід, позитивно характеризується.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 має можливість і бажання брати участь у вихованні доньки, тому, виходячи з інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність захисту прав позивача як батька шляхом визначення способу його участі у вихованні дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 159 СК України встановлено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України).

Судом першої інстанції встановлено, і про це стверджують в своїх апеляційних скаргах обидва батьки, що між ними склалися неприязні стосунки і у добровільному порядку досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні з нею вони не можуть.

При цьому рекомендований органом опіки та піклування спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні доньки - у суботу або неділю, за попередньою домовленістю з матір дитини, та у її присутності, що взятий до уваги судом першої інстанції, колегія суддів вважає таким, що не відповідає інтересам дитини.

Оскільки між батьками малолітньої ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки то досягнення домовленості між батьками щодо графіку побачень батька з дитиною є сумнівним та таким, що спричинятиме перебування дитини у емоційно напруженому стані через конфлікти родичів. Невизначеність вказаного графіку не сприятиме здоровому емоційному стану дитини та може унеможливити взагалі виконання рішення суду у частині участі батька у вихованні дитини.

Із наведених міркувань колегія суддів вважає за доцільне організувати побачення дитини з батьком у чітко визначені дні та час, а саме :кожна перша, третя субота місяця з 12-00 години до 18-00 години за місцем проживання батька ОСОБА_1 , або в іншому місці за його вибором без присутності матері. При цьому колегія суддів враховує, що як у дитини при визначеному графіку складеться передбачуваність у спілкуванні з батьком, так і у батьків буде можливість у плануванні часу та характеру проведення цього часу з дитиною.

Колегія суддів не бере до уваги, як підставу для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини довідку психолога, надану відповідачем, в якій психолог ОСОБА_8 07.12.2017 року вказала, що психоемоційний стан дитини нестабільний. У ОСОБА_7 спостерігається конституціональна дитяча нервозність і невротичний розлад, ускладнений енурезом. Психолог вказує, що рекомендовано уникати розмов про минулі травмуючі ситуації, про батька та захистити її від нових стресів. Не рекомендує наполягати на побаченнях ОСОБА_7 з батьком, очне спілкування з батьком бажано виключити на довготривалий період.

Так, відповідач за зустрічним позовом не надала жодного доказу на підтвердження жорстокого поводження батька з донькою. ОСОБА_2 стверджує, що дитина не знає батька 3 роки, тобто відповідачем не доведено, що причиною названих симптомів захворювань та психоемоційного стану дитини могла бути негативна поведінка батька. При цьому як свідчать матеріали справи, що відповідач та її мати негативно налаштовані по відношенню до батька, чинять йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, що може у дитини розвити негативне уявлення про батька.

Відповідно до положень ст.150 СК України батьки повинні виховувати дитину в дусі поваги до прав інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитинну.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи наведене, та виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, колегія суддів вважає, що саме в інтересах дитини налагодити добрі відносини з батьком.

Права батьків щодо дитини є рівними (стаття 141 СК України). Реалізація таких прав повинна відбуватися із дотриманням загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у статті 7 СК України, згідно з якими сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З матеріалів справи слідує, що батько вільно спілкувався з дитиною до трьох років. Судом не встановлено зловживання спиртниминапоями, аморальної поведінки батька, що могло б зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що у даній справі як мати так і батько мають однакові соціальні можливості для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання доньки, піклування про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, мають позитивні характеристики, належні умови для забезпечення потреб малолітньої дитини.

З огляду на зазначене та з метою дотримання балансу інтересів та прав батьків, колегія суддів не вбачає підстав, щоб зустрічі батька з дитиною відбувались виключено в присутності матері.

При цьому колегія суддів знову звертає увагу, на те що між сторонами існують незлагоджені і конфліктні відносини, що впливає на ставлення дитини до батька, тому проведення зустрічей у присутності матері не сприятиме налагодженню відносин між батьком і дочкою.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог з визначенням участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною у визначений ним у позовній заяві спосіб, в тому числі половину всіх канікул, будні дні тощо, є передчасним. При цьому колегія суддів враховує тривалий час, який батько не спілкувався з дитиною, малий вік дитини та її режим та вважає за недоцільне тривале розлучення дитини з матір`ю.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2019 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 , а саме в частині участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , слід змінити та визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки та встановити наступний час спілкування з дочкою, а саме: кожна перша, третя субота місяця з 12-00 години до 18-00 години за місцем проживання батька ОСОБА_1 , або в іншому місці за його вибором без присутності матері.

Встановлюючи графік побачень, суд апеляційної інстанції виходить із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, яке превалює над забезпечення інтересів обох батьків, та враховує її вік, режим дня, потребу у відвідуванні дошкільного (шкілького) навчального закладу і розвиваючих гуртків.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду від 04 березня 2019 року колегія суддів виходить з наступного.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та стягнення з нього аліментів ОСОБА_2 посилалась на положення ст. 155,157,158,164 СК України.

Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи відмовлено в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, у суду не було підстав ухвалювати додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів з посиланням на положення ст.10-182 СК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду від 04 березня 2019 року підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.1 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2019 року задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2019 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 , а саме в частині участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінити та викласти третій абзац рішення в такій редакції:

«Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та встановити наступний час спілкування з дочкою, а саме:

- кожна перша, третя субота місяця з 12-00 години до 18-00 години за місцем проживання батька ОСОБА_1 , або в іншому місці за його вибором без присутності матері.

В іншій частині рішення суду в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 залишити без змін.

Апеляційну скаргуОСОБА_1 на додаткове рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2019 року задовольнити, додаткове рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2019 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 07 червня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас