"02" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді Яровенко Н.О.,
при секретарі Грінкевич А.І.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільною квартирою,
Позивач у серпні 2018 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільною квартирою, посилаючись на те, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано 25 липня 2014 року в судовому порядку. Від даного шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюбу сторони придбали квартиру, яка належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частинах. Зазначає, що після розірвання шлюбу позивач ще три роки проживав у вказаній квартирі, а з серпня 2017 року перестав проживати, але мав ключі від дверей квартири, що давало йому можливість приходити та навідувати доньку. Але останнім часом відповідач чинить перешкоди щодо користування жилим приміщенням, які полягають в тому, що вона змінила замки на вхідних дверях та ключі до них. Добровільно з позивачем визначити порядок користування майном та усунути перешкоди у користуванні квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, відповідач відмовляється. 15 квітня 2018 року позивач звернувся до Дніпровського управління поліції з приводу зміни замків дверей квартири колишньою дружиною. В поліції порекомендували звернутися до суду, тому позивач звернувся до суду із даним позовом.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач та представник відповідача до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача та представника відповідача в судове засідання.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності в рівних частинах, а саме Ѕ позивачу ОСОБА_1 та Ѕ відповідачу ОСОБА_3. Даний факт підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 07.08.2018 року. (а. с. 7 -7 зворот.)
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 358 Цивільного кодексу України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ч. 1 ст. 391 ЦК України).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що з позивачем він товаришує близько 3 років. Відповідача ОСОБА_3, він не знає. Приблизно 1 рік тому, позивач звернувся до нього з проханням повернути диван, який йому належить. Піднявшись до квартири позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 В тамбур зайшли за допомогою ключів, які були у відповідача. В квартиру не змогли потрапити оскільки замки були змінені. Двері ніхто не відчинив. Після піднявшись поверхом вище та забрали належний позивачу диван.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи судом не встановлено, покази свідка об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Відповідач та представника в судове засідання не надали жодного доказу того на спростування позовних вимог заявлених позивачем.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушені права позивача на користування частиною квартири, частка якої йому належить, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.
Враховуючи вищевикладене та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", ст. ст. 356, 358, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-13, 76- 83, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільною квартирою задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_3, (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) у користуванні квартирою та передати ключі від квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 к. на користь ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 діб з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2019 року.
Суддя Н.О. Яровенко