Справа № 159/2704/18 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 22-ц/802/32/19 Категорія: 18 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, про стягнення коштів.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 13 травня 2011 року у цивільний справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди від злочину, позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 45789,69 грн., моральну шкоду в розмірі 34450 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 1560 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 24655,98 грн. моральну шкоду в розмірі 18550 грн.,судові витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 840 грн. Вказане рішення набрало законної сили та звернено до виконання. Після звернення рішення до виконання відповідним відділом виконавчої служби відкрито виконавче провадження, в ході якого здійснювались заходи спрямовані на встановлення джерел доходу боржників. Станом на 07 травня 2018 року рішення не виконано.

Просить стягнути з відповідача у справі ОСОБА_5 інфляційні нарахування на грошове зобов'язання у розмірі 78875,62 грн. та 3% річних від простроченої суми грошового зобов'язання у розмірі 12636,10 коп., що всього становить 91511,72 грн., а також стягнути відповідача з ОСОБА_2 інфляційні нарахування на грошове зобов'язання у розмірі 42471,22 грн. та 3% річних від простроченої суми грошового зобов'язання у розмірі 6804,05 коп., що всього становить 49275 грн., за період з 2013 року по березень 2018 року включно.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області 27 вересня 2018 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 інфляційні нарахування на грошове зобов'язання в сумі 28267,38 грн. та 3 % річних від простроченої суми 6806 грн., станом на 01 квітня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 інфляційні нарахування на грошове зобов'язання в сумі 15220,68 грн., та 3 % річних від простроченої суми 3665 грн., станом на 01 квітня 2018 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, яка подана в його інтересах предсавником ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 до нього скасувати, у зв'язку з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В іншій частині рішення суду жодною із сторін не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

В письмовому відзиві позивач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задовллення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про стягнення штрафних санкцій залишити без змін.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2011 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди від злочину задоволено частково. Ухвалено, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 45789,69 грн., моральну шкоду в розмірі 34450 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 1560 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 24655,98 грн., моральну шкоду в розмірі 18550 грн.,судові витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 840 грн. В решті позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 06 вересня 2011 року ( а.с. 18-21).

07.04.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного рішення суду ( а.с. 9-10).

05 травня 2018 року відповідач ОСОБА_2 на виконання рішення суду від 13 травня 2011 року вніс на рахунок Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області 48620,58 гривень, що стверджується квитанцією № 57 від 05 травня 2018 року (а.с. 82). Постановою державного виконавця ВП № 55967669 від 05 травня 2018 року знято арешт з усього майна боржника ОСОБА_2 з підстав виконання боржником у повному обсязі рішення суду( а.с. 83).

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 за період прострочення виконання грошового зобов'язання інфляційні збитки за період з 2013 року по 01 квітня 2018 року та 3 % річних за період з 2013 року по 01 квітня 2018 року на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов'язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов'язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

За змістом статті 16 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов'язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а відтак суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 індексу інфляції в розмірі 15220,68 грн, та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3665 грн. за період з червня 2015 по 01 квітня 2018 року в межах строку позовної давності та з врахуванням заявлених позовних вимог.

Правильність нарахувань, які заявлені позивачем до стягнення, відповідачем ОСОБА_2 не спростовувалась та не заперечувалась.

Доводи апеляційної скарги про те, що до даних правовідносин не слід застосовувати ст. 625 ЦК України, оскільки вони виникли не з договірних зобов'язань, а у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення суду не заслуговують на увагу та є власним тлумаченням норм закону.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, важкого майнового стану боржника, наявності у нього утриманців та добровільного виконання рішення суду є безпідставними.

Статтею 625 ЦК України встановлено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому дана норма закону не містить виключень, за наявності яких боржник звільняється від такого обов'язку.

Даною нормою закону закріплено право кредитора отримати компенсацію у зв'язку з несвоєчасним виконанням боржником грошового зобов'язання, не в залежності від причин за яких таке невиконання мало місце.

Суд правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року в даній справі в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий:

Судді :