ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/192/19 Справа № 202/2873/17 Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тулс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркетгруп", Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя", про витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

В порядку пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2017 року прокуратура Дніпропетровської області звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи: ТОВ "Тулс", ТОВ "Маркетгруп", КЖЕП "Лівобережжя", про витребування майна.

Позовна заява мотивована тим, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпра об'єктів нерухомого майна, шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі приміщення АДРЕСА_1, вартістю 22 058,00 грн.

Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХІV від 23 жовтня 2003 року «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області», в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18 серпня 2003 року «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя».

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19 листопада 2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18 серпня 2003 року (п.1 рішення міської ради).

Територіальна громада міста набула право власності на об'єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18 серпня 2003 року.

Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19 листопада 2003 року комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства.

Наказом комітету комунальної власності міської ради № 15-КВ від 17 лютого 2004 року затверджено нову редакцію статуту КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого Виконкомом Дніпропетровської міської ради 25 лютого 2004 року, реєстраційна справа № 04052092Ю0040072.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18 серпня 2003 року, рішення Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХІV від 23 жовтня 2003 року, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 16 травня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - НОМЕР_1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02 березня 2011 року об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП "Лівобережжя" передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства, наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Разом з тим, 06 серпня 2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради.

Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство, рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02 березня 2011 року КЖЕП "Лівобережжя" в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого, нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі № 38/5005/6636/2012 КЖЕП "Лівобережжя" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП "Лівобережжя" призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким всупереч нормам чинного законодавства та рішення Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, приміщення АДРЕСА_1, з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м., оформлених протоколом № 52 від 27 грудня 2012 року та переможцем яких визначено ТОВ "Маркетгруп".

На підставі протоколу № 52 біржових торгів з купівлі-продажу приміщення АДРЕСА_1, 20 червня 2013 року між КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради та ТОВ "Маркетгруп" укладено договір купівлі-продажу вказаного приміщення.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 945, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі № 38/5005/6636/2012, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2016 року, задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів, а також визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП "Лівобережжя" арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута приміщення АДРЕСА_1 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу нерухомого майна, а саме: приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м., оформлених протоколом № 52 від 27 грудня 2012 року, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу № 945 від 20 червня 2013, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ "Маркетгруп" з відчуження приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м.

Вказане нерухоме майно ТОВ "Маркетгруп" було відчужено на користь ТОВ "Тулс" за договором купівлі-продажу № 9770 від 15 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С.

У подальшому, спірне нерухоме майно відчужено ТОВ "Тулс" на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 2540 від 08 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на час звернення прокурора до суду власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_1

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 здійснила реконструкцію приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м. під квартиру у житловому будинку АДРЕСА_1.

Внаслідок реконструкції не змінились основні технічні характеристики майна, а саме площа та місце розташування, що в свою чергу свідчить про можливість витребування спірного приміщення на користь дійсного власника, з володіння якого воно вибуло поза його волею.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 21,1 кв.м.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта житлової нерухомості НОМЕР_1) загальною площею 21,1 кв.м.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутній предмет спору та передбачені законом підстави витребування спірного майна, оскільки вищезазначене нежитлове приміщення, в подальшому було переведено у жиле приміщення, а тому відсутнє майно, яке підлягає витребуванню у відповідача та передачі позивачу.

Також скаржник зазначає, що спірне нерухоме майно ніколи не перебувало у власності територіальної громади.

У відзиві на апеляційну скаргу, прокуратура Дніпропетровської області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХІV від 23 жовтня 2003 року «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області», в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18 серпня 2003 року «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя».

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19 листопада 2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18 серпня 2003 року (п.1 рішення міської ради).

Територіальна громада міста набула право власності на об'єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18 серпня 2003 року.

Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19 листопада 2003 року комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства.

Наказом комітету комунальної власності міської ради № 15-КВ від 17 лютого 2004 року затверджено нову редакцію статуту КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого Виконкомом Дніпропетровської міської ради 25 лютого 2004 року, реєстраційна справа № 04052092Ю0040072.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18 серпня 2003 року, рішення Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХІV від 23 жовтня 2003 року, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 16 травня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - НОМЕР_1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02 березня 2011 року об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП "Лівобережжя" передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства, наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

06 серпня 2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради.

Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02 березня 2011 року КЖЕП "Лівобережжя" в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі № 38/5005/6636/2012 КЖЕП "Лівобережжя" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови, ліквідатором КЖЕП "Лівобережжя" призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким всупереч нормам чинного законодавства та рішення Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, приміщення АДРЕСА_1, з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м., оформлених протоколом № 52 від 27 грудня 2012 року та переможцем яких визначено ТОВ "Маркетгруп".

На підставі протоколу № 52 біржових торгів з купівлі-продажу приміщення АДРЕСА_1, 20 червня 2013 року між КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради та ТОВ "Маркетгруп" укладено договір купівлі-продажу вказаного приміщення.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 945, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі № 38/5005/6636/2012, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2016 року, задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів, а також визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП "Лівобережжя" арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута приміщення АДРЕСА_1 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу нерухомого майна, а саме: приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м., оформлених протоколом № 52 від 27 грудня 2012 року, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу № 945 від 20 червня 2013, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ "Маркетгруп" з відчуження приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказане нерухоме майно ТОВ "Маркетгруп" було відчужено на користь ТОВ "Тулс" за договором купівлі-продажу № 9770 від 15 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С.

У подальшому, спірне нерухоме майно відчужено ТОВ "Тулс" на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 2540 від 08 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на час звернення прокурора до суду власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_1

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 здійснила реконструкцію приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м. під квартиру у житловому будинку АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею, факт вибуття підтверджується ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року по справі № 38/5005/6636/2012.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У абзаці 2 п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що спірне нерухоме майно ніколи не перебувало у власності територіальної громади, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про неможливість витребування спірного нерухомого майна, оскільки з позову вбачається, що предметом спору є нежитлове приміщення, в той час, як вищезазначене нежитлове приміщення, в подальшому було переведено у жиле приміщення, у зв'язку із чим відсутнє майно, яке підлягає витребуванню у відповідача та передачі позивачу, колегія суддів не приймає до уваги, як безпідставні, оскільки внаслідок реконструкції не змінились основні технічні характеристики майна, а саме площа, місце розташування та реєстраційний номер.

Об'єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Новоствореним об'єктом нерухомості вважається виключно об'єкт, створений без прив'язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, не є новоствореним об'єктом нерухомого майна вже існуючий об'єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 335/640/15-ц та у постанові Верховного Суд України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16.

Отже, витребувавши у відповідача спірне нерухоме майно, наділене такими родовими ознаками як адреса розташування, загальна площа та реєстраційний номер, суд першої інстанції ухвалив рішення саме у межах заявлених позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Н.М. Деркач

Судді: Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко