рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 березня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

справа №495/10457/17

за участю представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Гліщинського Я.В., який діє на підставі ордеру;

представника ТОВ «КІМ» - адвоката Кузнєцової Л.О., яка діє на підставі ордеру;

представника відповідача ОСОБА_3 - адвокат Сидоренко С.І., який діє на підставі ордеру,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 , відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ТОВ «КІМ» про визнання права власності на частку в статутному капіталі, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до відповідача та просять суд:

визнати за фізичною особою ОСОБА_1 , право власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» в розмірі 45,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 13501,00 грн.;

визнати за фізичною особою ОСОБА_2 , право власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» в розмірі 5 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 1500,00 грн.;

припинити за ОСОБА_3 право власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» в розмірі 50,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 15001,00 грн.;

зобов`язати Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про зміну складу учасників ТОВ «КІМ», а саме:

- внести відомості про виключення зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» ОСОБА_3;

- внести відомості про включення до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» ОСОБА_1, з часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» в розмірі 45,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 13501,00 грн.;

зобов`язати Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про зміну відомостей про учасника ТОВ «КІМ» ОСОБА_2, пов`язану із збільшенням розміру її частки в статутному капіталі ТОВ «КІМ» до 10 % від загального розміру статутного капіталу підприємства, що становить 3000,00 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2010 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідач у визначений мировою угодою термін зобов`язання щодо свого виходу зі складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» з передачею належної йому частки у статутному фонді ТОВ «КІМ» в розмірі 50,001% на користь 5% статутного фонду ОСОБА_2 , 45,001% статутного фонду ОСОБА_1 , передбачених умовами мирової угоди, не виконав.

З огляду на не виконання умов мирової угоди відповідачем, позивачі були змушені звернутися до суду із відповідним позовом.

Відповідач відзиву до суду не подав, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 12.12.2017 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою від 26.12.2017 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.12.2017 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 . про забезпечення позову по справі було повернуто заявнику.

09.01.2018 року позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 15.01.2018 року була задоволена частково.

02.07.2018 року провадження по справі було зупинено.

06.12.2018 року провадження по справі було поновлено.

В ході судового розгляду судом провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 було закрито.

Представник позивачів ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Сидоренко С.І . позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи ОСОБА_5 адвокат Рабович І. О . до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи та просить суд задовольнити позов, оскільки позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник третьої особи Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради до суду не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності (т. 1 а.с. 149).

Представник третьої особи ТОВ «КІМ» адвокат Кузнєцова Л.О. просить суд задовольнити позов, оскільки позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст. 5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2010 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3, наступного змісту:

а) ОСОБА_2 визнає:

- законним та дійсним протокол ради засновників МП ПТФ «КІМ» від 02.12.2002 року про:

- прийняття до складу засновників МП ПТФ «КІМ» ОСОБА_3;

- виключення зі складу засновників підприємства ОСОБА_2 , з передачею її частки іншим засновникам;

- перереєстрацію МП ПТФ «КІМ» в ТОВ «КІМ»;

- затвердження Статуту та Засновницького договору Товариства;

- призначення на посаду директора Товариства ОСОБА_1 ;

- законними та дійсними засновницькі документи ТОВ «КІМ»;

- законними та дійсними усі наступні зміни та доповнення до засновницьких документів ТОВ «КІМ»;

- законною та дійсною державну реєстрацію ТОВ «КІМ» за № 04056799ю0010585 від 03.12.02 року;

- законним та дійсним свій вихід зі складу засновників МП ПТФ «КІМ»;

- законними та дійсними засновниками ТОВ «КІМ» ОСОБА_1 з часткою в статутному фонді у розмірі 14999 гривень або 49,999 % та ОСОБА_3 з часткою в статутному фонді у розмірі 15001 гривень або 50,001 %.

б) ОСОБА_3, як засновник ТОВ «КІМ» з часткою в статутному фонді 50,001 %, у встановленому законодавством України та Статутом ТОВ «КІМ» порядку в строк до 10 листопада 2016 року виходить зі складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ».

в) ОСОБА_3 при виході зі складу засновників ТОВ «КІМ» на підставі пункту 1 цієї мирової угоди передає належну йому частку у статутному фонді ТОВ «КІМ» в розмірі 50,001% на користь:

- 5% статутного фонду ОСОБА_2 ;

- 45,001% статутного фонду ОСОБА_1.

г) ОСОБА_2 одночасно з виходом ОСОБА_3 зі складу засновників ТОВ «КІМ» у порядку, встановленому законодавством України та Статутом ТОВ «КІМ», входить до складу засновників ТОВ «КІМ» з часткою в статутному фонді в розмірі 5%.

д) ОСОБА_1 , як засновник ТОВ «КІМ» з часткою в статутному фонді в розмірі 49,999%, одночасно з виходом ОСОБА_3 зі складу засновників ТОВ «КІМ» в порядку, встановленому законодавством України та Статутом ТОВ «КІМ», стає засновником ТОВ «КІМ» з часткою у статутному фонді в розмірі 95 %.

ж) ОСОБА_3, як засновник ТОВ «КІМ», починаючи з дати прийняття судом ухвали про визнання цієї мирової угоди, відмовляється на користь засновника ТОВ «КІМ» ОСОБА_1 від свого права, яке передбачено статтею 4.8. Статуту ТОВ «КІМ», на свою частку прибутку від господарської діяльності товариства за попередні та за наступні роки та не має права відчужувати свою частку в статутному фонді ТОВ «КІМ» третім особам;

з) ОСОБА_3 , як засновник ТОВ «КІМ» для поліпшення оперативності управління ТОВ «КІМ», на період з дати прийняття судом ухвали про визнання цієї мирової угоди та до його виходу зі складу засновників ТОВ «КІМ» надає засновнику ТОВ «КІМ» ОСОБА_1., довіреність (довіреності), яка надає право ОСОБА_1 ., на вищих Зборах Засновників ТОВ «КІМ» приймати рішення про призначення та звільнення директора Товариства, укладати з ним контракт, а також затверджувати угоди Товариства, які перевищують 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, як це передбачено статтями 5.1, 5.2 та 5.8 Статуту ТОВ «КІМ», завжди передбачаючи, що ОСОБА_1 , не має права продавати будь-які активи ТОВ «КІМ», ціна на які у сукупності перевищує 1000 000 доларів США, а також не має права закладати, якщо інше не передбачено діючим договором, або іншими шляхами зробити ТОВ «КІМ» боржником на суму окремо або у сукупності більш ніж на 500000 доларів без згоди ОСОБА_3 .

к) Усі права та обов`язки за цим договором повинні залишатися у силі доки повністю не будуть закінчені та у разі будь-якої непрацездатності або смерті будь-якого з засновників угоди бути прив`язані до їх нащадків з тією ж правовою силою.

л) Судові витрати віднести на ТОВ «КІМ».

Ухвала про затвердження умов мирової угоди набрала законної сили 27 жовтня 2010 року.

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову (ст. 175 ч. 1 ЦПК України в редакції, що була чинною на час укладання сторонами та визнання судом мирової угоди).

Отже, враховуючи зазначені положення матеріального закону, а також ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст.ст. 202, 509, 626-628, 638 ЦК України, мирова угода за своєю правовою природою є договором, що укладається сторонами з метою припинення спору на погоджених ними умовах.

Судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для виконання і держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст. 124 ч. 5 Конституції України в редакції, що була чинною до 30.09.2016 року та ст.129-1 Конституції України, яка є чинною з 30.09.2016 року).

Відповідно до пункту 43 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява N 60750/00) суд наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на справедливий суд», однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Наданими представником позивачів доказами (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; повідомлення про проведення загальних зборів учасників товариства; протокол №1-10/17 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "КІМ" (т. 1 а.с. 28-37) підтверджено, що відповідач у визначений мировою угодою термін зобов`язання щодо свого виходу зі складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» з передачею належної йому частки у статутному фонді ТОВ «КІМ» в розмірі 50,001% на користь 5% статутного фонду ОСОБА_2, 45,001% статутного фонду ОСОБА_1 , передбачених умовами мирової угоди, не виконав.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Положеннями ст.ст. 11, 14, 202, 509, 525, 526, 541, 543, 549, 550, 553, 554, 611, 612, 614, 622-625, ст.1050 ч. 2, ст.1054 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки, що виникають з договорів, повинні виконуватись сторонами належним чином; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; Правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із встановлених обставин справи, на підставі наявних у справі наданих позивачами доказів, вина відповідача у невиконанні умов, укладеної між ними та позивачем визнаної судом мирової угоди є доведеною, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за фізичною особою ОСОБА_1 , права власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» в розмірі 45,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 13501,00 грн, припинити за ОСОБА_3 право власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» в розмірі 45,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 13501,00 грн.

Думка суду щодо можливості часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є тотожною з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року справа №761/27538/17 щодо розгляду зазначеного спору в порядку цивільного судочинства.

Щодо інших позовних вимог, суд зазначає, що особа, маючи корпоративні права, вправі очікувати від їх реалізації, зокрема, матеріальне благо, не може бути обмежена у судовому захисті своїх прав; має право будь-яким не забороненим способом захищати свої права і свободи від порушення і протиправних посягань.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільні права здійснюються особою у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Так, позивач, реалізувавши надане йому законом право власності на частку в статутному фонді товариства, вправі і вимагати вчинення дій по внесенню змін до відомостей про учасників юридичної особи, тоді-як невиконання такого обов`язку призводить до певної правової невизначеності: позивач є таким, що набув право власності на частку в статутному капіталі товариства та справедливо і обґрунтовано вважає себе учасником товариства з визначеною часткою в статутному фонді, тоді-як відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 не зазначений як учасник ТОВ «КІМ».

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Єропейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що згідно з принципами, які закріплені у його практиці (див., між іншим, "Пудас проти Швеції", рішення від 27.10.1987), спір щодо "права", про яке можна стверджувати - принаймні на підставах, котрі можна довести, - що воно визнається в національному праві, а також є реальним і важливим. Спір може стосуватись як фактичного існування права, так і обсягів та способу його реалізації. Зрештою, результат провадження повинен безпосередньо впливати на можливість реалізації права, про яке йдеться у справі. Крім того, чи буде право розглядатись як право цивільного характеру в світлі відповідних положень Конвенції має визначатися не тільки за юридичною галузевою кваліфікацією, а й за його матеріально-правовим змістом та наслідками реалізації цього права у межах національної правової системи (див. "Кьоніг проти Німеччини", рішення від 28.06.1978).

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачами як зацікавленими особами способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

З огляду на наведені обставини, оскільки відповідачем не вчинено дій необхідних для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» у зв`язку з виходом відповідача зі складу учасників ТОВ «КІМ» з передачею своєї частки в статутному фонді позивачам, обраний позивачами спосіб захисту щодо зобов`язання третьої особи Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про зміну складу учасників ТОВ «КІМ», а саме: - внести відомості про виключення зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» ОСОБА_3, внести відомості про включення до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» ОСОБА_1, з часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» в розмірі 45,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 13501,00 грн. є належним та ефективним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, понесений ОСОБА_1 у розмірі 920 грн.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 12, 81, 82, 89, 133, 141, 263, 265, 267 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, керуючись, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 , відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ТОВ «КІМ» про визнання права власності на частку в статутному капіталі, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати за фізичною особою ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), право власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» () в розмірі 45,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 13501,00 грн.

Припинити за ОСОБА_3 (що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» () в розмірі 45,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 13501,00 грн.

Зобов`язати Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про зміну складу учасників ТОВ «КІМ», а саме: внести відомості про включення до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» () ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), з часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» () в розмірі 45,001 % від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», що становить 13501,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 920 грн.

В інших позовних вимогах відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде складено 03.04.2019 року.

Суддя: О.О.Боярський