РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/3287/17

Провадження № 22-ц/4815/323/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Красовського О.О.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення 17.12.2018

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року в справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року, Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 462,24 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою Апеляційного суду Рівненської області відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі заяви потерпілого, наказу про відшкодування шкоди №1314 від 22.02.2016 та висновку експертного автотоварознавчого дослідження №098П від 15.08.2014, позивачем було виплачено відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 25462, 24 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1314рв від 23.02.2016., у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування заподіяну шкоду в порядку регресу.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року вищевказаний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь МТСБУ 25 462,24 грн. - суму сплаченого страхового відшкодування. Вирішено питання про судові витрати.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що висновки суду першої інстанції є непереконливими, вчинені передчасно, поспіхом, без повного, всебічного та об'єктивного аналізу.

Зазначає, що суд першої інстанції не навів належних доводів наявності різних номерів кузова автомобіля "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_3, зазначені в довідці ДАІ і в протоколі оцінювача від 15.08.2014 року.

Крім того, вважає, що суд не дослідив істотних відмінностей кількості пошкоджень автомобіля виявлених працівниками поліції при його технічному огляді - 8 пошкоджень і виявлених оцінювачем ОСОБА_3 при технічному огляді цього ж автомобіля - в кількості 23 пошкоджень, із яких буцімто 19 деталей потребували повної заміни на нові.

Зазначає, що для участі в проведенні огляду, проведеного ОСОБА_3 ні відповідач, ні потерпілий не запрошувались.

Вважає висновок спеціаліста ОСОБА_3 №098П неповним і неясним, оскільки він має невизначений і некоректний характер, недостатньо обґрунтований і суперечить іншим матеріалам справи. Спеціалістом допущені суттєві порушення процесуальних норм, які призвели до істотного обмеження прав відповідача як сторони у справі.

За наведеного, просив рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12.12.2018 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з наведених в апеляції підстав.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, представник МТСБУ - адвокат Сечко С.В. заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та постановленим з дотриманням норм чинного законодавства.

Зазначає, що відповідач не є експертом в оцінці пошкоджень ТЗ, а тому підозри та припущення щодо невідповідності проведених ремонтних робіт не являються достатніми доказами для того щоб оскаржувати правильність прийнятого рішення у виплаті страхового відшкодування, згідно ст. 81 ЦПК України.

Також, звертає увагу, що при розгляді справи в першій інстанції, відповідач не був позбавлений права на підставі ст.102-113 ЦПК України, призначити незалежну судову авто товарознавчу експертизу, але не скористався своїм правом.

Враховуючи викладене, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки винним у вчиненні ДТП від 10.08.2014 року є відповідач, то позивач має право вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія судів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2014 року близько 02:12 години в м. Рівне по вул. Соборна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля "ГАЗ 31105", д.н.з. НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_5. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль ОСОБА_5 отримав механічні пошкодження, що підтверджується протоколом огляду пошкодженого транспортного засобу від 13.08.2014 року.

На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.11.2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2016 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.7-8)

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Потерпілий від вчиненого ОСОБА_2 ДТП - ОСОБА_5 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про ДТП від 12.08.2014 (а.с.9) Натомість власник ТЗ ОСОБА_6 звернулась із заявою, зареєстрованою 20.08.2014, про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.10).

Відповідно до звіту № 098П про оцінку автомобіля "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_3, наданого спеціалістом-автотоварознавцем аварійним комісаром ОСОБА_3, матеріальний збиток, завданий власникові ТЗ "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає з ПДВ: 30586,49 грн. (а.с.17-21).

Згідно з довідкою № 1 від 03.06.2016 року Моторного (транспортного) страхового бюро України розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню складає 25 462,24 грн. (а.с.23).

Відповідно до наказу № 1314 від 22.02.2016 року фінансове управління МТСБУ було зобов'язано сплатити на рахунок ОСОБА_6 шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 25 462,24 грн. (а.с.22).

Зазначена сума була перерахована, що підтверджується платіжним дорученням № 1314 рв від 23.02.2016 року (а.с.24).

Оскільки ОСОБА_2 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то ОСОБА_6 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування їй заподіяної шкоди. На підставі її заяви Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало їй заподіяну шкоду в розмірі 25 462,24 грн., а отже позивач має право зворотної вимоги до відповідача, як до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону,та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.11.2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 22.01.2016 року, ОСОБА_7 був визнаний винним у скоєнні ДТП, що мало місце 10.08.2014 року, за ст.124 КУпАП.На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована. Вказані обставини, а також факт завдання матеріальної шкоди внаслідок ДТП потерпілій особі ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не спростовано відповідачем.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку зпошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Безпідставні доводи апелянта з приводу невідповідності суми шкоди визначеної у звіті №098П від 15.08.2014 року реальній сумі завданих збитків. Сума, що підлягає стягненню в порядку регресу жодним чином не спростована, свого розрахунку апелянт не надав.

Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не навів належних доводів наявності різних номерів кузова автомобіля "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_3, зазначені в довідці ДАІ і в протоколі оцінювача від 15.08.2014 року є неспроможними, оскільки предметом розгляду вказаної цивільної справи було стягнення в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та це не має суттєвого значення для правильного вирішення спору. Крім того, номер кузов автомобіля "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_3, зазначений у звіті про оцінку вказаного транспортного засобу співпадає з номером кузова зазначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого на ім'я ОСОБА_6

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків