Справа № 710/406/19
Провадження № 2-о/710/6/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання - Бараненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Шполянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2019 (дата згідно з штемпелем на конверті) до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, в якій вона просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим, матір'ю якого є - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, громадянка України, батьком якого є ОСОБА_3, громадянин України.

Свою заяву заявники мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим народився ОСОБА_2, який є сином заявниці. Красногвардійським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 25 березня 2018 року було складено актовий запис за № 162 про народження ОСОБА_2 та видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (надалі - свідоцтво) у якому матір'ю дитини зазначена ОСОБА_1, а запис про батька дитини відсутній. Отримати свідоцтво про народження ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на підконтрольній території України неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». В зв'язку із вищенаведеними обставинами заявниця, звернувшись до заінтересованої особи стосовно реєстрації народження дитини, отримала відмову. Встановлення факту народження сина заявниці ОСОБА_2 необхідно для реєстрації його народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснюють свою діяльність на підконтрольній Україні території з подальшою видачею цим органом свідоцтва про народження, яке буде підставою для перетину дитиною кордону України. Крім цього необхідно зазначити про те, що на момент народження сина заявниця не перебувала у шлюбі та батьківство щодо дитини її батьком не було визнано.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 було відкрито провадження по справі.

В судове засідання заявник не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, вказавши що заяву підтримує.

Представник заінтересованої особи - Шполянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно паспорта громадянина України, виданого Красногвардійським РВГУ МВС України в Криму 21 липня 2007 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою :АДРЕСА_1. (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.03.2017, виданого Красногвардійським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_2, актовий запис про народження №162. Батьками дитини записані: мати - ОСОБА_1, запис про батька відсутній (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, виданого 08 липня 1991 року Льговською сільською радою, Кіровського району, Кримської АРСР, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1, про що було складено актовий запис № 23. Батьками дитини записані: ОСОБА_4, ОСОБА_5. (а.с.11).

Згідно паспорта громадянина України, виданого Красногвардійським РВГУ МВС України в Криму 29 грудня 2000 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою :АДРЕСА_2. (а.с.12).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерт ь. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров'я та довідки з місця проживання дитини.

Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 02.1991, № 789 -ХІІ, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно ч.1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт народження особи на території АР Крим, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації народження особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про народження особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України.

Суд приходить до висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про народження ОСОБА_2 у м. Сімферополь АР Крим, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України, такі як заклади охорони здоров'я, які б мали можливість встановити факт народження, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт народження та видати належне свідоцтво про народження.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Судом встановлено, що заявник є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 виданого Красногвардійським РВ ГУМВС України в Криму від 21 липня 2007 року, (а.с 6-8). В шлюбі не перебуває. ІНФОРМАЦІЯ_7 на тимчасово окупованій території у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим заявниця народила дитину чоловічої статі, про що їй було видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане 25.07.2017 Красногвардійський районним відділом ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим. В даному свідоцтві відомості про батька дитини не вказані.

Свідоцтво про народження, що підтверджують факт народження дитини, видане органом державної влади, який створений всупереч законодавству України, яке відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним і не створює правових наслідків.

Оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території Україні в м. Сімферополь, АРК Крим, після її народження заявник не може отримати лікарське свідоцтво про народження відповідного зразку, а отримане свідоцтво про народження не може бути використане заявником для реєстрації факту народження на території України та не визнається державними органами України.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди.

Встановлення факту народження необхідне для належної реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження українського зразка, яке буде підставою для перетину кордону України.

Пунктом 3 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України №9-1130/0/4-16 з розгляду цивільних і кримінальних справ, передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257 1 ЦПК України.

З метою захисту законних прав та інтересів заявників, для подальшого використання свідоцтва про народження, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню та підлягає встановленню факт того, що ІНФОРМАЦІЯ_7 на тимчасово окупованій території України в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим народилась дитина чоловічої статі, ОСОБА_2. Вказаний факт слід встановити для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження.

Заявник є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Рішення підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 4 ст. 317 та п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України.

Враховуючи вище викладене та відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 02.1991, № 789 -ХІІ, ст. 49 ЦК України, ст.125,135, 144 СК України, ст. ст. 3,9,17,18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, ст.13 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану», ст. 7 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст.ст.81, 89, 258-259, 263, 294, 315, 317,319, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, народженого на тимчасово окупованій території України в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, матір'ю якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Льговське, Кіровського району, Автономної Республіки Крим, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, місце проживання АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданий Красносгвардійським РВ УМС України в АР Крим 21 липня 2007 року, громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, батьком якого є ОСОБА_3, інші відомості про особу суду не відомі.

Рішення суду підлягає до негайного виконання. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду невідкладно надіслати для виконання до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна