П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-4424 Головуючий у1-й інстанції - Савицький О. А.

Унікальний №761/19243/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Глухенької М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємця наймачем житлового приміщення,-

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 пред'явив позов в суд до Шевченківської РДА в м. Києві, Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємця наймачем житлового приміщення.

З урахуванням уточнень просив суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати ОСОБА_4 наймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, та вели спільне господарство. Позивач вказує, що проживаючи разом із ОСОБА_5, він оплачував комунальні послуги, купував ліки та продукти. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1, яку він займав на підставі ордеру №89531.

Позивач не може звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не має документів, які б підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року позовні вимоги залишені без задоволення за безпідставністю заявленого позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, адвоката ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.129-132).

У відзиві на апеляційну скаргу представник Шевченківської РДА в м. Києві, Вождаєнко Н. М., заперечувала проти її задоволення та вказала, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, повним та всебічним дослідженням доказів. Відзив аргументований тим, що позивач не довів наявності між ним та ОСОБА_5 взаємних прав та обов'язків, ведення спільного бюджету, облаштування та ведення сімейного побуту. Крім того, представник відповідача зазначає, що існує заочне рішення 01 липня 2016 року, яке набрало законної сили, про виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1

З огляду на наведене, представник відповідача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення позивача та його представника, адвоката ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При ухваленні рішення районним судом установлені наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, який проживав та був наймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі Ордеру №89531, серії Б, виданого на його ім'я.

Окрім ОСОБА_5 у квартирі №141 ніхто зареєстрований не був.

Місцем реєстрації проживання позивача, як за життя ОСОБА_5, так і після його смерті, був будинок АДРЕСА_2

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду позивач та його представник також не навели таких обставин.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилом ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

У даному випадку районним судом правильно встановлено, що спадкодавець не був власником квартири АДРЕСА_1, а мав статус наймача цієї квартири. Поселився у спірну квартиру на підставі ордера.

Оскільки права та обов'язки наймача житлового приміщення нерозривно пов'язані з особою ОСОБА_5, вони не входять до складу спадщини.

Тому висновок районного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач належав до членів сім'ї померлого наймача, оскільки був поєднаний із ним спільним проживанням та спільним побутом у спірній квартирі на протязі 15 років, правового значення для вирішення даного спору не мають, адже в рамках даної справи позовні вимоги про визнання права користування житловим приміщенням не заявлялися.

Одночасно апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що при вирішенні справи районний суд слушно констатував той факт, що своїм постійним місцем проживання позивач вважав будинок АДРЕСА_2, де був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома