Справа №461/8183/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 30 листопада 2007 року між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» в простій письмовій формі було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого було видано кредит в сумі 118000 дол. США з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 29 листопада 2022 року. 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25442, за яким нотаріус пропонує стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла за договором кредиту за період з 25 листопада 2015 року по 26 вересня 2017 року у сумі 66368,95 дол. США. Позивач в обґрунтування позову покликається на те, що на момент вчинення спірного виконавчого напису, тобто 31 жовтня 2017 року, чинне законодавство не передбачало права нотаріуса на вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, що не були посвідчені нотаріально, оскільки п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, до якої Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, визнаний незаконним та не чинним. Тому на думку позивача, нотаріус керувався не чинною на момент вчинення виконавчого напису постановою.

У звязку з цим позивач просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 05 листопада 2018 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою від 19 листопада 2018 року, яка надійшла до суду 22 листопада 2018 року недоліки позовної заяви усунуті.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

26 листопада 2018 року, за клопотанням позивача, судом вжито заходи забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 31 жовтня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за № 25442, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 66368 (шістдесят шість тисяч триста шістдесят вісім) доларів США 95 центів.

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі /а.с. 71/.

На підставі ч.1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України проведення судового засідання здійснюється за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволенню позову.

Судом встановлено, що 30 листопада 2007 року між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №607/32-217, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було видано кредит в сумі 118000 дол. США із сплатою 13% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 29 листопада 2022 року /а.с. 5-10/.

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25442, за яким нотаріус пропонує стягнути на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла за договором кредиту №607/32-217 від 30 листопада 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1. /а.с. 11/.

У вказаному виконавчому написі зазначено, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості провадиться за період з 25 листопада 2015 року по 26 вересня 2017 року.

Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом 59391,20 дол. США, заборгованості за відсотками 6977,75 дол. США, загальна сума заборгованості становить 66368,95 дол. США, а також сума плати, що здійснена стягувачем за вчиненням виконавчого напису.

03 жовтня 2018 року на підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57349999 та накладено арешт на майно боржника /а.с. 12-15/.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат").

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 керувався статтями 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою KM України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, подаються,

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 р.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що п. 1 Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір кредиту №607/32-217 від 30 листопада 2007 року не являється.

Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі вже не чинні.

Згідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог позивача до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а тому вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі.

У звязку із задоволенням позову, суд не скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 26 листопада 2018 року.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачена сума судового збору за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн. та забезпечення позову у розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 31 листопада 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 25442, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 66368 (шістдесят шість тисяч триста шістдесят вісім) доларів США 95 центів таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок та забезпечення позову у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Позивач - ОСОБА_1, 79000, м. Львів, вул. Волощака, 3/1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, .

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, 01001, м. Київ, вул. Передова, 15-Б.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.Д. Фролова