Справа № 467/1114/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Арбузинська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» про визнання договору оренди землі недійсним,-

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» (далі ТОВ «Агрофірма Вісла») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Арбузинська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «Агрофірма Вісла» та ОСОБА_1 20 січня 2009 року було укладено договір оренди землі, належної відповідачу ОСОБА_1 на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 130896 площею 7,03 га, розташованої на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області строком на 25 років, який зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорів оренди Арбузинського відділення Миколаївської регіональної філії центру ДЗК від 22.09.2009 року за № 91. Нещодавно ТОВ «Агрофірма Вісла» стало відомо, що ОСОБА_2 уклав та зареєстрував з відповідачем ОСОБА_1 договір оренди землі строком на 10 років. Позивач зазначає, що укладений договір оренди землі порушує права позивача на використання земельної ділянки, оскільки його укладено в період дії договору оренди землі від 20 січня 2009 року, тобто відповідач ОСОБА_1 двічі розпорядився своїм майном. Посилаючись на те, що одна й та сама земельна ділянка не може бути обєктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря), на один обєкт оренди зареєстровано право оренди за двома особами, внаслідок чого має місце подвійна реєстрація прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений 31 серпня 2016 року між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 19 квітня 2017 року державним реєстратором Братської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області 29 жовтня 2018 року.

У листопаді 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Агрофірма Вісла» про визнання договору оренди землі недійсним, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки загальною площею 7,03 га, розташованої на землях Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Однак, він заперечує факт підписання між ним та ТОВ «Агрофірма Вісла» 20 січня 2009 року договору оренди землі строком на 25 років. Посилаючись на викладене, просив визнати недійсним договір оренди землі від 20 січня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Вісла», зареєстрований 22 вересня 2009 року у Книзі державної реєстрації договорів оренди Миколаївської регіональної філії за № 91.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» про визнання договору оренди землі недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження з вимогами за первісним позовом.

Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року витребувано докази по справі.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву ТОВ «Агрофірма Вісла», який надано до суду 16 листопада 2018 року, просив відмовити у задоволенні первісного позову та зазначив, що 31 серпня 2016 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, які зареєстровано у встановленому законом порядку 19 квітня 2017 року державним реєстратором Братської районної державної адміністрації Миколаївської області. Станом на 19 квітня 2017 року право оренди земельної ділянки (кадастровий номер :09:000:0053) не було обтяжене ніякими договорами оренди, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Представником ТОВ «Агрофірма Вісла» ОСОБА_3 07 грудня 2018 року подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що оспорюваний договір оренди землі, укладений між ТОВ «Агрофірма Вісла» та ОСОБА_1, є чинним та виконувався обома сторонами у період 2009 - 2017 років. ТОВ «Агрофірма Вісла» використовувало належну відповідачу земельну ділянку, а відповідач отримував орендну плату. Просила відмовити у задоволенні зустрічного позову.

19 грудня 2018 року ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року провадження у справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Арбузинська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у звязку з відмовою від позову.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судове засідання представник ТОВ «Агрофірма Вісла» не зявився, надав через канцелярію суду заяву про визнання зустрічного позову та обставин, зазначених у ньому, просив задовольнити зустрічний позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 та представник третьої особи без самостійних вимог Арбузинської РДА Миколаївській області в судове засідання не зявились, про його дату, час і місце повідомлені належно, причин свого неприбуття не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та визнаних відповідачем обставин, оцінивши наявні докази, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 130896, виданого 21 жовтня 2008 року Арбузинською районною державною адміністрацією Миколаївської області, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,03 га, розташованої на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

20 січня 2009 року було укладено договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Вісла» на строк 25 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано у Миколаївській регіональній філії 22 вересня 2009 року за № 91, про що свідчить запис у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі Миколаївської регіональної філії.

Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Так, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Він підлягає державній реєстрації і після цього набирає чинності (ст.ст.14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент укладення Договору) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених названою статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6,11,17,19 зазначеного Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України).

Оскільки представник відповідача по зустрічному позову визнав зустрічний позов та обставини, зазначені у останньому, у поданій суду відповідній письмовій заяві, з урахуванням того, що обставини, викладені у зустрічній позовній заяві не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також того, що визнання зустрічного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за відсутності заперечень третьої особи, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України приходить до висновку про те, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» про визнання договору оренди землі недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 20 січня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла», зареєстрований 22 вересня 2009 року у Книзі державної реєстрації договорів оренди Миколаївської регіональної філії за № 91.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Явіца