Дата документу 14.01.2019
Справа № 334/264/19
Провадження № 2-о/334/69/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатюка О.М., при секретарі Алєйніковій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 16 грудня 2018 року в місті Донецьк, причина смерті є злоякісна пухлина предміхорової залози.

В заяві зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є чоловіком заявниці, що підтверджується, свідоцтвом про одруження між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрованого 02 березня 1960 року відділом ЗАГС Песчанокопського району Ростовської області, актовий запис № 11.

16 грудня 2018 року ОСОБА_2 помер, цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть №1161 від 17 грудня 2018 року, виданим так званим «Будьоннівським відділом запису актів цивільного стану м. Донецьк державної реєстраційної палати міністерства юстиції донецької народної республіки», лікарським свідоцтвом про смерть від 17 грудня 2018 року № 49.

Для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, заявниця звернулась до Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, проте у видачі зазначеного документа їй було відмовлено через те, що 16 грудня 2018 року м. Донецьк вже було окупованою територією, тому будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, що знаходяться на окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків, оскільки орган РАЦС не має законних підстав приймати та розглядати незаконно видані документи. Оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати свідоцтво, про його смерть, заявниця вимушена звернутись із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити зазначений факт їй необхідно для належного оформлення документально та проведення державної реєстрації смерті особи, а також з метою вступу у спадщину.

В судове засідання ОСОБА_1 та представник заявниці не прибули, представник заявниці адвокат ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявниці, просить заяву задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягає.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті, яке полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану та від оголошення особи померлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є чоловіком заявниці, що підтверджується, свідоцтвом про одруження між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрованого 02 березня 1960 року відділом ЗАГС Песчанокопського району Ростовської області, актовий запис № 11.

16 грудня 2018 року ОСОБА_5 помер, цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть №1161 від 17 грудня 2018 року, виданим так званим «Будьоннівським відділом запису актів цивільного стану м. Донецьк державної реєстраційної палати міністерства юстиції донецької народної республіки», лікарським свідоцтвом про смерть від 17 грудня 2018 року № 49.

Для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, заявниця звернулась до Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, проте у видачі зазначеного документа йому було відмовлено через те, що 16 грудня 2018 року м. Донецьк вже було окупованою територією, тому будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, що знаходяться на окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків, оскільки орган РАЦС не має законних підстав приймати та розглядати незаконно видані документи. Оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати свідоцтво, про його смерть, заявниця вимушена звернутись із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» м. Донецьк є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Оскільки заявниця ОСОБА_1 є громадянкою України, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 також був громадянином України та перебував на тимчасовій окупованій території України - в місті Донецьк, де помер 16 грудня 2018 року, про що було видано свідоцтво про смерть №1161 від 17 грудня 2018 року, виданим так званим «Будьоннівським відділом запису актів цивільного стану м. Донецьк державної реєстраційної палати міністерства юстиції донецької народної республіки», згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання дружиною померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України - в місті Донецьк.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На підставі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 258-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 Чечні, яка настала 16 грудня 2018 року у віці 78 років в місті Донецьк.

Рішення допустити негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. У такому випадку апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Гнатюк