УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2019 року

м. Київ

справа № 2-5040/11

провадження № 61-3688ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус»,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося

до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_5 подала до суду клопотання про залишення цього позову без розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня

2018 року в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_5оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року апеляційну

скаргуОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду повернено заявнику.

У лютому 2019 року ОСОБА_5подала до Верховного Суду касаційну скаргу,

в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до змісту пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 рокувбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду. Оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвал про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розглядупроцесуальним законом не передбачено.

Пунктом 4 частини п'ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

ОСОБА_5оскаржила в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, яка не входить до переліку ухвал, визначених у частині першій статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку

про повернення апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року, оскільки така ухвала суду першої інстанції не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Апеляційний суд роз'яснив, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду, що передбачено частиною другою статті 353 ЦПК України.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року, касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає,

що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права

й підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року колегія суддів відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук