Провадження № 2/638/1993/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року

23.12.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі судового засідання Цуваревій Р.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з незаконного володіння,

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з незаконного володіння.

22.07.2019 ОСОБА_6 подав до суду клопотання, в якому вказав, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, в зв`язку з чим підлягає залишенню без руху на підставі того, що позивачі зазначають місце проживання та листування за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно в позовній заяві зазначається, що згідно рішення суду по справі №638/2707/14-ц від 13.10.2014 вони були примусово виселені з указаного житла та зняті з реєстраційного обліку. Таким чином, позивачі не зможуть отримувати повідомлення, направлені за адресою, вказаною в позовній заяві.

Посилаючись на ст. ст. 191 ЦПК України відповідач вказує, що адреса, вказана в позовній заяві, не може бути використана для листування, оскільки позивачі позбавлені права на проживання за цією адресою, та не проживають там з 2015 р. Подання позовної заяви з завідомо невірною адресою позивачів унеможливлює встановлений законом порядок розгляду справи.

Посилаючись на вимоги п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України відповідач вказує, що визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, та таким чином судовий збір оплачений не в повному обсязі. В такому випадку розмір судового збору попередньо визначає суд. Ухвала про визначення судового збору в матеріалах справи відсутня.

На підставі викладеного відповідач просить: зобов`язати позивачів вказати в уточненій позовній заяві дійсну адресу, за якою вони проживають та можуть отримувати документи, пов`язані з провадженням у справі; зобов`язати позивачів визначити дійсну ціну позову, а в разі, якщо вони доведуть, що це неможливо, визначити розмір ціни позову ухвалою суду; на час виправлення указаних недоліків залишити позовну заяву без руху.

23.12.2019 представник позивачів подав до суду заперечення на клопотання ОСОБА_6 про залишення позову без руху. Зазначив, що при зверненні до суду двома позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 11.08.2015 було сплачено 243,60 грн., по 121,80 грн. кожним за вимогу немайнового характеру-визнання спірного договору недійсним. При уточненні позову 19.03.2018 додатково доплачено судовий збір в загальній сумі 2802,32 грн., з яких: позивачем ОСОБА_1 сплачено окремо 704,80 грн. за вимогу немайнового характеру - визнання спірного договору недійсним, кожним з позивачів окремо сплачено по 704,80 грн. за вимогу майнового характеру - витребування із чужого незаконного володіння 18/100 частини квартири АДРЕСА_2 . Ставка судового збору на березень 2018 р. за позовні вимоги майнового характеру визначалась із розрахунку 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб дорівнювало 704,80 грн.

Представник позивачів вказує, що з аналізу оголошень в мережі Інтернет з продажу кімнат в комунальних квартирах в м. Харкові вбачається, що ціна спірних 18/100 частин квартири АДРЕСА_2 дорівнює близько 200000 грн. Кожен з позивачів оскаржує 1/3 частину спірного майна, що дорівнює 66000 грн., 1% від чого дорівнює 660 грн. та є меншим від 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб, тому до сплати підлягає мінімально визначений розмір судового збору, який позивачами було сплачено при зверненні до суду з уточненим позовом.

Посилаючись на інформацію, зазначену в паспортах позивачів щодо зареєстрованого місця проживання, їх представник вказує, що вони зареєстровані за адресою спірної квартири. Також позивачі не мають постійного місця проживання, бо після примусового виселення зі спірного майна вони орендують житло, яке постійно змінюють. В позові та уточненому позові була вказана адреса зареєстрованого місця проживання згідно паспортних даних. На даний час позивачі проживають за адресами: ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 .: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ОСОБА_7 : АДРЕСА_6 .

Представник позивачів вважає, що враховуючи викладені обставини, у суду не має підстав для залишення позову без руху, а клопотання відповідача ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна, зокрема, містити місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України в позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Щодо вимоги ОСОБА_6 про зазначення адрес проживання позивачів вона виконана представником позивачів в повному обсязі і зазначена в запереченні на клопотання відповідача.

Щодо визначення ціни позову і визначення в зв`язку з цим розміру судового збору, що підлягає до сплати позивачами, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що при зверненні до суду 11.08.2015 з первісним позовом представником двох позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру - визнання спірного договору недійсним, що підтверджується відповідною квитанцією від 11.08.2015.

Позовні вимоги щодо витребування з чужого незаконного володіння 18/100 частин спірної квартири були заявлені позивачами 19.03.2018, що вбачається з уточненої позовної заяви.

При цьому, при уточненні позову 19.03.2018 позивачами додатково доплачений судовий збір в загальній сумі 2802,32 грн., з яких: позивачем ОСОБА_1 сплачено окремо 704,80 грн. за вимогу немайнового характеру - визнання спірного договору недійсним, кожним з позивачів окремо сплачено по 704,80 грн. за вимогу майнового характеру - витребування із чужого незаконного володіння 18/100 частини квартири АДРЕСА_2 .

Викладене підтверджується квитанціями №№4, 5, 7, 8 від 19.03.2018, оригінали яких містяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент уточнення позову, ставка судового збору за позовні вимоги майнового характеру визначалась із розрахунку 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вивчивши надані представником позивачів роздруківки оголошень в мережі Інтернет з продажу кімнат в комунальних квартирах в м. Харкові, суд погоджується з тим, що ціна спірних 18/100 частин квартири АДРЕСА_2 може бути визначена в розмірі близько 200000 грн. Оскільки кожен з позивачів оскаржує 1/3 частину спірного майна, його вартість становить близько 66000 грн.

Отже, 1% від указаної суми дорівнює 660 грн., що є меншим від 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на момент уточнення позову становив 704,80 грн.

Таким чином, до сплати підлягав мінімально визначений розмір судового збору, який і був сплачений позивачами при зверненні до суду з уточненим позовом.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_6 про залишення позовної заяви без руху задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 258-260, 259 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про залишення позовної заяви без руху - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя