КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 361/3631/17

провадження № 22-ц/824/1114/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Поливач Л.Д., Махлай Л.Д.

за участі секретаря судового засідання - Нечваль А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року у складі судді Сердинського В.С.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу у спілкуванні та участі у вихованні дитини і усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення способу у спілкуванні та участі у вихованні дитини і усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив встановити спосіб його участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і спілкування з ним, який проживає з матір'ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_3, шляхом безперешкодного спілкування з ним два рази на місяць кожний 1-ий та 3-ий тиждень місяця з 10.00 годин суботи по 17.00 годин неділі, без нагляду і супроводу матері дитини ОСОБА_2, баби дитини - ОСОБА_4 і діда дитини - ОСОБА_5 з правом відвідування місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1, і місця проживання його матері бабусі ОСОБА_3 - ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2, раз на рік проведення позивачем літнього відпочинку з сином ОСОБА_3 окремо від матері дитини протягом 1 місяця, зустрічатись в школі І ступеню при Броварській гімназії імені Олійника С.І. з його сином, де він навчається в 1-В класі в любий день на свій вибір і забирати його з даної гімназії кожний день на свій вибір, після чого супроводжувати і доставляти його по місцю його проживання, усунути перешкоди в спілкуванні і вихованні позивачем сина ОСОБА_3 шляхом заборони ОСОБА_2 перешкоджати йому в спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3, безпричинно не надавати сина для спілкування з ним відповідно до зазначеного порядку.

В обґрунтування вимог зазначав, що 04 червня 2011 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 актовий запис № 14.

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3, місце проживання якого зареєстроване в м. Києві, проте їхня сім'я проживала постійно в с. Квітневе в будинку батьків дружини.

Указував на те, що оскільки сімейне життя у нього з ОСОБА_2 не склалося, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року шлюб між ними було розірвано.

Зазначав, що відповідач вдруге уклала шлюб та перестала давати позивачу і його матері малолітнього сина для спілкування, у зв'язку з чим у жовтні 2015 року позивач звернувся із заявою в орган опіки та піклування Броварської районної адміністрації Київської області для вирішення питання способу своєї участі у спілкуванні та вихованні дитини.

Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 707 від 25 листопада 2015 року позивачу було надано дозвіл для спілкування з сином ОСОБА_3 строком на три місяці, наступним чином: побачення кожної І та ІІІ суботи місяця з 9.00 год. до 12.00 год., також він мав право забирати сина з дитячого садочка в інші дні тижня лише за згодою відповідача, бачитись з сином у день його народження та під час Новорічних і Різдвяних свят.

Проте, ОСОБА_2 за вищевказані місяці жодного разу не дала можливості поспілкуватись з сином, а також самостійно забрати малолітнього сина із дитячого садочка і прогулятися з ним, натомість, всіляко перешкоджала побаченням та спілкуванню з сином.

Звертав увагу, що регулярно відвідував сина в дитячому садочку «Лісова казка» протягом 2016 року, поки відповідач не припинила водити сина до садочка. Також приймав участь в оплаті послуг дитячого садочка.

В уточненій позовній заяві, поданій 04 вересня 2018 року, зазначав, що дитина навчається в 1-В класі школи 1 ступеня при Броварській гімназії імені ОлійникаС.І., де позивач також бажає та має право бачитись і забирати сина з даної шкоди з метою доставити його по місцю проживання.

Вказував, що 27 квітня 2016 року подав заяву начальнику служби у справах дітей СолодкійА.С., в якій просив прийняти міри реагування до відповідача, внаслідок чого, згідно висновку і розпорядження вищевказаної районної адміністрації від 13 січня 2017 року за № 14 були встановлені години побачення з сином з 10 год. 00 хв. в суботу по 17 год. 00 хв. неділі кожного 1,3 тижня місяця, вільний доступ у день народження дитини та святкові дні, 1 місяць спільного літнього відпочинку з відвідуванням помешкання позивача. Проте, незважаючи на дане розпорядження, характеристики з місця роботи, акт обстеження житла придатного для запрошення сина, відповідач зовсім перервала спілкування з позивачем, продовжила перешкоджати йому в спілкуванні в регламентований час з сином, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутись до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 рокупозов задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у вільному спілкуванні й вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 шляхом заборони ОСОБА_2 безпричинно не надавати ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_3 для спілкування з ним відповідно до встановленого порядку.

Визначено ОСОБА_1 спосіб його участі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 шляхом безперешкодного спілкування з ним два рази на місяць кожний 1-ий та 3-ий тиждень місяця з 10.00 годин суботи по 17.00 годин неділі, без нагляду і супроводу матері дитини ОСОБА_2, баби дитини - ОСОБА_4 і діда дитини - ОСОБА_5 з правом відвідування місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1, і місця проживання його матері бабусі - ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2, раз на рік проведення ОСОБА_1 літнього відпочинку з сином ОСОБА_3 окремо від матері дитини протягом 1 місяця, зустрічатись в школі І ступеню при Броварській гімназії імені Олійника С.І. з сином, де він навчається в 1-В класі, в любий день на свій вибір і забирати його з даної гімназії кожний день на свій вибір, після чого супроводжувати і доставляти його по місцю його проживання.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, 08 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду і прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права.

Мотивуючи вимоги, зазначає, що суд першої інстанції порушив права третіх осіб, оскільки своїм рішенням визначив позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином без нагляду і супроводу матері дитини, зокрема, баби дитини та діда дитини. Посилаючись на статтю 376 ЦПК України, зазначає, що суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

У порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 суддів апеляційного суду міста Києва переведено на роботу на посади суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Повідомлення про початок роботи новоутвореного Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» 03 жовтня 2018 року.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, 30 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 надіслав на адресу апеляційного суду відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін.

Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання свого представника не направив, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону, голова адміністрації КлименкоМ.Ф. направив клопотання про розгляд справи без його участі та просив прийняти рішення за наявними в матеріалах справи доказами, про що повідомити третю особу у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач, будучи батьком дитини, має право спілкуватися з нею, а відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Сімейне життя у позивача з відповідачем не склалося, тому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року шлюб між ними було розірвано. З цього часу вони проживають окремо один від одного.

Разом із відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3, проживає їх спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки розрахунку №1809 від 01.06.2018 року, виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2018 року складає 17 951,08 грн. (а.с.130).

Згідно висновку органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про встановлення участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з нею окремо проживаючого батька №44/01-12 від 13 січня 2017 року та Витягу із протоколу №18 засідання комісії з питань захисту прав дитини Броварської районної державної адміністрації від 27 грудня 2016 року №45/01-12 від 13 січня 2017 року, призначено порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, окремо проживаючого батька ОСОБА_1 та встановлено порядок зустрічей з дитиною кожний І та ІІІ тиждень місяця, з 10 год. 00 хв. суботи по 17 год. 00 хв. неділі, вільний доступ у день народження дитини та святкові дні, 1 місяць літнього відпочинку (а.с.77-80).

Разом з тим, з письмових матеріалів справи вбачається, що фахівцем з соціальної роботи Калинівської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_13 було проведено бесіди з обома сторонами, запропоновано дотримуватися рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини Броварської РДА, де встановлено участь у вихованні малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом призначення зустрічей з ним, окремо проживаючого батька ОСОБА_1. Але жодна із зустрічей встановлених розпорядженням Броварської РДА від 13 січня 2017 року №14 не відбулася, про що складено відповідні акти (а.с.93-97).

Також судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами щодо вчинення відповідачем ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в результаті чого було складено відповідні висновки Броварського ВП ГУ НП в Київській області (а.с.59-76).

Окрім того, у справі містяться характеристика ОСОБА_1, згідно якої позивач до виконання своїх функціональних обов'язків та завдань керівництва ставиться сумлінно, вміє організовувати свою роботу, постійно підвищує професійний рівень, завдання та доручення керівництва виконує раціонально з постійним дотриманням термінів виконання, володіє системними знаннями, здатний до розв'язання завдань професійного характеру, ініціативний, відповідальний, за період роботи зарекомендував себе працелюбним, дисциплінованим, вимогливим до себе, у спілкуванні тактовний, плідно працює з іншими працівниками, бере активну участь у громадському житті колективу, користується повагою та авторитетом; а також акт обстеження умов проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 проведений за заявою ОСОБА_1 з метою перевірки умов проживання та можливості перебування зх. ним сина під час їх зустрічей, згідно якого житлово-побутові умови позивача створено належним чином для зустрічей з дитиною.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою та другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Ураховуючи викладене, встановивши, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. Встановлений органом опіки та піклування порядок спілкування батька з дитиною є обґрунтованим, справедливим і таким, що відповідає інтересам дитини та не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, урахувавши висновок органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про встановлення участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з нею окремо проживаючого батька №44/01-12 від 13 січня 2017 року, яким встановлено спосіб участі у вихованні дитини, дійшов правильного висновку про те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому обґрунтовано визначив саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини.

Разом з тим, позовні вимоги в частині спілкування позивача з неповнолітнім ОСОБА_3 два рази на місяць кожний 1-ий та 3-ий тиждень місяця з 10.00 годин суботи по 17.00 годину неділі без нагляду і супроводу баби дитини - ОСОБА_4 і діда дитини - ОСОБА_5, з правом відвідування матері позивача ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, оскільки баба та дід дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є законними представниками або опікунами неповнолітнього, а тому не наділені правом відповідно до закону вирішувати питання щодо спілкування дитини з батьком, також судом не встановлено, що матір дитини перешкоджає неповнолітньому ОСОБА_3 відвідувати свою бабусю ОСОБА_6, окрім того позивач не позбавлений права забезпечити відвідування сином ОСОБА_3 своєї бабусі ОСОБА_6 у встановлений висновком органу опіки та піклування період його зустрічей з дитиною.

Вимоги позивача зустрічатись з сином ОСОБА_3 у школі І ступеню при Броварській гімназії кожний день на свій вибір, після чого супроводжувати і доставляти дитину по місцю його проживання також не підлягають задоволенню з огляду на те, що не спрямовані на забезпечення найкращих інтересів дитини, оскільки такі дії позивача без погодження з матір'ю неповнолітнього ОСОБА_3 можуть порушувати графік дитини та звичайний усталений уклад його життя та мають узгоджуватись обома батьками з метою забезпечення інтересів та гармонійного розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та наявні докази, надавши їм належну правову оцінку, колегія суддів уважає вказані позовні вимоги безпідставними, а рішення суду в частині задоволення таких вимог позивача необґрунтованим.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу та усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дитини - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити для ОСОБА_1 порядок зустрічей з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3, кожний перший та третій тиждень місяця з 10:00 години суботи до 17:00 години неділі без нагляду і супроводу матері дитини ОСОБА_2, з правом відвідування місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, вільний доступ у день народження дитини та святкові дні, 1 місяць літнього відпочинку.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді Л.Д. Поливач

Л.Д. Махлай