Справа № 404/1380/18
Номер провадження 2/404/1850/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійним договору позики, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійним договору позики, просила визнати недійсним договір позики від 07 жовтня 2014 року та розписку про отримання позики від 07 жовтня 2014 року, стягнути судові витрати по справі /а.с.2-4/.

10 липня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійним договору позики від 07 жовтня 2014 року, розписки про отримання позики від 07 жовтня 2014 року та визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 07 жовтня 2015 року про зміну умов та продовження строку дії договору до договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 року, відповідно якої остаточно просила визнати недійсними договір позики від 07 жовтня 2014 року, розписку про отримання позики від 07 жовтня 2014 року, додаткову угоду № 1 від 07 жовтня 2015 року про зміну умов та продовження строку дії договору до договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 року, стягнути понесені позивачем судові витрати по справі /а.с.73-76/.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з позивача та ОСОБА_3 боргу в сумі 60 000 доларів США. На підставі вказаної позовної заяви суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда Варакіною Н.Б. було постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 28 лютого 2018 року по справі №404/665/18, провадження №2/404/12/2018.

Позивач спільно проживала з відповідачем ОСОБА_3 та під час спільного проживання за її кошти придбавалось майно. Проте, після закінчення їхніх стосунків, ОСОБА_2 перебуваючи у змові з ОСОБА_3 вирішив звернутись з вищевказаною позовною заявою.

Вважає, що вказана позовна заява була подана на підставі спотворених даних про те, що нібито нею було підписано договір позики від 07 жовтня 2014 року та розписку про отримання позики від 07 жовтня 2014 року. Доводи відповідача ОСОБА_2 не відповідають дійсності та спрямовані на незаконне стягнення з неї великої суми коштів шахрайським шляхом, про що нею подано заяву про вчинення злочину - шахрайство, згідно ст. 190 КК України.

Отримавши копію договору позики від 07 жовтня 2014 року та ознайомившись з матеріалами справи №404/665/18 позивач виявила, що на договорі і в розписці поставлені підписи, які їй не належать. ОСОБА_2 до позовної заяви додав висновок спеціаліста №3 від 05 лютого 2018 року, виконаний спеціалістом науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» ОСОБА_4. У вказаному висновку зазначено, що підписи у договорі та розписці вірогідно виконані - ОСОБА_1 Також у висновку зазначено, що представлені на дослідження зразки підписів ОСОБА_1 розташовані в паспорті НОМЕР_8 на ім'я ОСОБА_1, отримані електрографічним способом, з використанням копіювально-множувальної техніки, тобто документи є технічними зображеннями (копіями).

Тому у неї виникає сумнів щодо існування оригіналу вказаного договору позики від 07 жовтня 2014 року та розписки про отримання позики, оскільки жодні з цих фіктивних документів нею не підписані. А копії свідчать про підробку її підпису. Вважає, що висновок є недійсним та таким, що спрямований на отримання неправомірної вигоди з неї.

Фіктивність вказаного договору позики від 07 жовтня 2014 року, розписки про отримання позики від 07 жовтня 2014 року та додаткової угоди № 1 від 07 жовтня 2015 року про зміну умов та продовження строку дії договору до договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 року підтверджується зазначенням даних, які у вказаний період не вчинялись і не могли бути вчиненими. Як наприклад існування права власності на транспортний засіб Renault, моделі Master, 2009 року випуску, який був придбаний нею у власність лише 08 листопада 2016 року згідно договору купівлі-продажу № 3541/2016/176923 і тільки у цей момент йому були присвоєні державні номерні знаки НОМЕР_1. Станом на 07 жовтня 2014 року по 07 жовтня 2015 року вказаного транспортного засобу з даними номерними знаками не існувало.

Зазначено, що позивач раніше не володіла інформацією про існування додаткової угоди № 1 від 07 жовтня 2015 року про зміну умов та продовження строку дії договору до договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 року, яка була долучена до матеріалів цивільної справи, яка розглядається в Кіровському районному суді міста Кіровограда під головуванням судді Варакіної Н.Б.

У пункті 2 додаткової угоди №1 від 07 жовтня 2015 року зазначено: «...позичальники зобов'язуються, отримані кошти використати за цільовим призначенням, тобто здійснити оплату за придбання житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3, за придбання автомобіля «Renault Master», державний номер НОМЕР_1, за придбання автомобіля «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_2». У позивача був відсутній умисел на придбання автомобіля «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_2», оскільки у неї були відсутні кошти, а офіційно ввезений та поставлений на облік реєстру майнових прав держави України лише після його розмитнення, після 26 січня 2017 року. Вказане свідчить, що і додаткова угода № 1 є фіктивним документом. Посилаючись на положення ст.ст. 215, 216 ЦК України просила визнати договір позики, розписку та додаткову угоду недійсними.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено за правилами загального позовного провадження підготовче засідання /а.с. 22-23/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 липня 2018 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено /а.с.81/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 липня 2018 року прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійними договору позики від 07 жовтня 2014 року, розписки про отримання позики від 07 жовтня 2014 року та додаткової угоди №1 від 07 жовтня 2015 року про зміну умов та продовження строку дії договору до договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 року /а.с.82-83/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.124/.

Відповідач ОСОБА_3 17 жовтня 2018 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, відповідно якого визнав його у повному обсязі. Зазначав, що у січні 2018 року він звернувся до ОСОБА_2, як до юриста за рекомендацією знайомого з метою звернення до суду з позовними вимогами про поділ спільного нажитого майна набутого з позивачем під час проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. До цього часу він ОСОБА_2 не знав. Договір позики від 07 жовтня 2014 року, розписку про отримання позики від 07 жовтня 2014 року, додаткову угоду №1 від 07 жовтня 2015 року він не підписував, жодні грошові кошти у ОСОБА_2 він у борг не позичав, ні сам особисто, ні у присутності позивача, ні у присутності інших осіб, у тому числі ні у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вказував, що наприкінці січня 2018 року ним підписувались надані відповідачем ОСОБА_2 чисті листи у кількості не менше 10 штук з вказівкою де саме він зобов'язаний був підписати та зрозумів, що це буде позовна заява до суду. Додатково ОСОБА_2 він надав копії документів на майно спільно нажитого ним з позивачем, а у подальшому був сплачений судовий збір у сумі 8810 грн. З пояснень ОСОБА_2 він зрозумів, що 07 березня 2018 року ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда у справі №390/144/18, номер провадження 2-о/404/103/18 відмовлено у відкритті провадження в справі за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення і роз'яснено про право звернення до суду в позовному провадженні, що ОСОБА_2 з його слів і зробив, запевнивши його, що хвилюватись не потрібно, якщо з суду буде надходити кореспонденція, а відразу віддавати йому та пояснив, що до суду можна не з'являтись і чекати рішення суду про поділ спільно нажитого майна з позивачем.

З приводу підроблених документів він звернувся до ОСОБА_2, проте під час з'ясування взаємостосунків отримав мікро інсульт. На початку жовтня 2018 року ОСОБА_2 разом з невідомими особами з охоронної фірми і у супроводі адвоката відібрали у нього зі складу насіння на 60 000 грн. у рахунок нібито боргу за підробленими документами. Вказував, що ним здійснювалась фіксація на мобільний пристрій, на місце викликалась поліція та звернувся особисто з заявою про злочин до поліції /а.с.117-118/.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позовну заяву задовольнити. Пояснив, що у 2018 році він познайомився з відповідачем ОСОБА_2, який запропонував відібрати у позивача ОСОБА_1 набуте ними за час спільного проживання майно, а саме будинок та автомобіль. На початку березня, ним було підписано чисті бланки в кількості 5 аркушів, надані ОСОБА_2 де вже був підпис ОСОБА_1 Також він надав ОСОБА_2 копію паспорта ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 просили у задоволенні позову відмовити, вважаючи позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що у 2014 році була складена розписка ОСОБА_3 та ОСОБА_1, відповідно якої вони отримали по 25 000 доларів США. ОСОБА_3 підготував розписку, при цьому був один свідок ОСОБА_3, прізвище якого він не пам'ятає, а другий його. До підписання розписки були надані гроші позивачу, підписували її на Б. Хмельницького, при цьому були і ОСОБА_1 і ОСОБА_3. В 2017 році договір позики готував ОСОБА_3 і приніс договір, який уже був підписаний ОСОБА_1, а потім підписав сам. Підписували договір в машині. Зазначили, що оригінали розписки, договору позики від 07 жовтня 2014 року та додаткова угода № 1 від 07 жовтня 2015 року знаходяться в матеріалах цивільної справи №404/665/18, провадження №2/404/12/2018.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він приятелює з ОСОБА_3. У 2014 році катались з ним по місту та вийшли біля приватного будинку і зайшли в середину. Там сиділо двоє чоловіків, на столі лежали папери. Вказав, що він нічого не підписував, а ОСОБА_2 привіз пакет з грошима і виложив на стіл.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, відповідачів, представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійним договору позики підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом частин другої-п'ятої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору позики від 07 жовтня 2014 року, 07 жовтня 2014 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_9 виданий Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 18 листопада 2004 року, з однієї сторони та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3, паспорт серії НОМЕР_10, виданий Новгородківським РВ УМВС України в Кіровоградській області, 25 серпня 2007 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, паспорт серії НОМЕР_11, виданий Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 09 вересня 2006 року був укладений договір позики /а.с.7/.

За умовами договору ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, в якості безвідсоткової грошової позики, цільового призначення, терміном на один рік, починаючи з дня укладення договору. Факт одержання позичальниками грошових коштів готівкою підтверджується розпискою, виданою позикодавцю в момент передачі суми позики у присутності свідків.

Згідно п. 2 договору позики позичальники зобов'язались, отримані кошти використати за цільовим призначенням, тобто здійснити оплату за придбання житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та за придбання автомобіля «Renault Master», державний номер НОМЕР_1, зареєструвати придбане майно на своє ім'я.

Відповідно пункту 3 даного договору, після здійснення купівлі і реєстрації вищевказаного житла та автомобіля, відповідальність за збереження та стан придбаного майна, покладається на позичальників у солідарному порядку.

Зазначену суму позики, позичальники зобов'язались повернути позикодавцеві готівкою в строк до 07 жовтня 2016 року. Після повернення позики в повному обсязі позикодавець повинен повернути позичальникам розписку та розірвати договір позики. У разі неможливості повернення розписки позикодавець повинен вказати про це у розписці, яку він видає натомість. Наявність оригінала розписки у позичальників підтверджує виконання ними свого боргового зобов'язання. Відповідальність за повернення позики позичальники несуть у солідарному порядку виходячи з розрахунку по 50% від суми позики на кожного з позичальників (пункт 4 договору).

Повернення позики має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_3.

У разі, коли позичальники не повернуть позивачеві грошові кошти у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість у судовому порядку за рахунок належного позичальникам майна.

Якщо позичальники своєчасно не повернули суму позики, вони зобов'язані сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з нарахуванням 20% річних, від простроченої суми та щоденну пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу. Пеня та відсотки нараховуються у солідарному порядку виходячи з розрахунку по 50% суми на кожного з позичальників.

Згідно розписки про отримання позики від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_10, виданий Новгородківським РВ УМВС України в Кіровоградській області, 25 серпня 2007 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, паспорт серії НОМЕР_11, виданий Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 09 вересня 2006 року, цією розпискою підтвердили, що грошові кошти в якості безвідсоткової позики отримано ними від ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_9) у повному обсязі, а саме 50 000 доларів США по 25 000 доларів США кожним, в день складання та підписання ними особисто цієї розписки. Факт отримання коштів підтверджують присутні свідки: ОСОБА_5, паспорт НОМЕР_12, ОСОБА_6, паспорт НОМЕР_13 /а.с.8/.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 07 жовтня 2015 року про зміну умов та продовження строку дії договору до Договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_9 виданий Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, 18 листопада 2004 року, що діє на підставі власного волевиявлення (далі позикодавець), з однієї сторони, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3, паспорт серії НОМЕР_10, виданий Новгородківським РВ УМВС України в Кіровоградській області, 25 серпня 2007 року, що діє на підставі власного волевиявлення (далі - позичальник 1) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_4, паспорт серії НОМЕР_11, виданий Кіровським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 09 вересня 2006 року, що діє на підставі власного волевиявлення (далі - позичальник 2, разом - позичальники) з іншої сторони, попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо дійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та всі правові наслідки укладеного договору та додаткової угоди, уклали цю додаткову угоду (далі додаткова угода) до Договору безвідсоткової позики, від 07 жовтня 2014 року (далі договір) про наступне: У зв'язку з відсутністю можливості своєчасного розрахунку за основним договором позики та продовженням співпраці позичальники і позикодавець дійшли згоди внести зміни до договору безвідсоткової позики, від 07 жовтня 2014 року.

Змінити пункт 2 договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 року та викласти його в наступній редакції: «п.2. позичальники зобов'язуються, отримані кошти використати за цільовим призначенням, тобто здійснити оплату за придбання житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3; за придбання автомобіля «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_2»; за придбання квартири, розташованої у АДРЕСА_1. Зареєструвати придбане майно на своє ім'я та надати вищевказаному майну статус заставного майна за цим договором безвідсоткової позики. Позичальники до закінчення виконання умов договору мають право лише володіти та користуватися заставним майном та зобов'язані одержувати згоду позикодавця на вчинення дій, пов'язаних із зміною прав власності на майно».

Вказано, що додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за первинним (похідним) договором позики від 07 жовтня 2014 року /а.с.77/.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 в лютому 2018 року звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 07.10.2014 р. /а.с.10-11/.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Варакіної Н.Б. від 28 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу (номер справи №404/665/18, номер провадження №2/404/12/2018) /а.с.9/.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що відповідно до договору позики від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США на придбання житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та придбання автомобіля Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1. Додатковою угодою №1 від 07 жовтня 2015 року змінено пункт 2 договору позики від 07 жовтня 2014 року, відповідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зобов'язались отримані кошти використати за цільовим призначенням, тобто здійснити оплату за придбання будинку АДРЕСА_3 за придбання автомобіля Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1, за придбання автомобіля Renault Trafic, державний номер НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1 оспорюючи договір позики, розписку та додаткову угоду посилається на те, що вона їх не підписувала, про їх існування дізналась отримавши ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі № 404/665/18, провадження № 2/404/12/2018. Гроші у ОСОБА_2 не позичала ні на покупку будинку, ні на покупку машини, оскільки не мала в цьому потреби.

Дане твердження позивача підтверджується наступним.

Так, відповідно до договору на посередницькі послуги від 22 січня 2012 року ОСОБА_1 з однієї сторони і приватний підприємець ОСОБА_10, уклали договір відповідно якого ОСОБА_1 доручила, а приватний підприємець ОСОБА_10 взяла на себе зобов'язання надати допомогу по оформленню дому за адресою: вул. Б. Хмельницького, 61, ввод дому в експлуатацію та оформлення свідоцтва на право власності, оформлення документів до нотаріального оформлення.

Відповідно до заяви від 15 грудня 2012 року наданої приватному нотаріусу Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_11, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 дала згоду своєму чоловікові, ОСОБА_13, з яким перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1997 року, на укладення договору купівлі-продажу, за яким продати земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, яка набута ними в період зареєстрованого шлюбу на умовах на його розсуд.

Відповідно до розписки складеної 15 грудня 2012 року, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5 одержав від ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2 за придбаний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 і прилеглу до нього земельну ділянку в присутності свідків: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 гроші в сумі 12 000 доларів та 22700 грн. Всі подальші дії, пов'язані з оформленням документів та продажу будинку поклав на ОСОБА_18 та ОСОБА_1 згідно довіреності.

Відповідно до довіреності від 15 грудня 2012 року ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5 уповноважив ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_6 та/або ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 бути його представниками з усіма необхідними повноваженнями з таких питань: подавати від його імені документи, одержувати будь-які документи від громадян та юридичних осіб, незалежно від того, ким та з якою метою вони видані; представляти його інтереси у всіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування ( у тому числі органах державної влади та управління, їх структурних підрозділах), у банківських (фінансових) установах, в органах юстиції будь-якого рівня, в органах нотаріату, в бюро технічної інвентаризації, реєстраційній службі з питань реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, в органах архітектури, органах ДАБК, в органах санітарно - епідеміологічного контролю, в органах державної пожежної охорони, в житлово-комунальних органах, в органах газо-, енерго-, тепло-, водопостачання, в управлінні (відділі) земельних ресурсів, органах державного земельного кадастру, управлінні Держкомзему в місті Кіровограді, органах Державного агентства земельних ресурсів України, у землевпорядних органах з питань проведення геодезії земельної ділянки, в органах місцевої влади та місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня, у фондах, інспекціях, адміністраціях, комісіях та комітетах, тощо, а також питань оформлення будь-яких документів стосовно належного йому майна - житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: місто Кіровоград, вулиця Хмельницького Богдана, будинок 61.

За цією довіреністю представники мають право вільного доступу до належного йому нерухомого майна, право замовлення та одержання довідок в тому числі за формою №3 про реєстрацію місця проживання осіб), про відсутність чи наявність боргу зі сплати комунальних та інших платежів, послуг зв'язку тощо, про відсутність або наявність обтяжень (обмежень), про нормативну грошову оцінку землі тощо, витягів з Реєстру прав власності, витягів з Державного реєстру земель та інших документів, користуватися правом підпису та подання всіх без винятку документів, необхідних для виконання наданих повноважень в тому числі заяв, які не суперечать вимогам чинного законодавства, і які він повинен подавати особисто, скаргу, в тому числі апеляційних та касаційних, одержання інших належних йому документів, крім зазначених у цій довіреності, свідоцтв, довідок, рішень, будь-яких витягів, ліцензій, декларацій, державного акта на право власності на земельну ділянку, тощо, отримувати дублікати документів, від його імені подавати та підписувати документи, в тому числі заяви, договори, будь-які скарги, апеляції тощо, одержувати документи, що стосуватимуться його прав та законних інтересів, розписуватися за нього на будь-яких документах, одержати оформлені на його ім'я документи; у разі потреби виготовити технічну документацію на вищезазначену земельну ділянку, отримати кадастровий номер, вирішувати від його імені всі питання щодо одержання актів, рішень, свідоцтв, розпоряджень, дозволів, витягів, довідок, архітектурно-проектної та іншої документації щодо узаконення перепланувань, інших документів; подавати на реалізацію документи, видані та/чи оформлені за цією довіреністю його ім'я; сплачувати за нього державне мито, обов'язкові збори, оплачувати надані для нього послуги, здійснювати інші необхідні платежі; виконувати всі інші дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень, які належало б виконувати йому, якби він особисто займався цими питаннями, та які будуть необхідними для правильного й ефективного ведення справ та захисту його інтересів.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 і діє від імені ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_7, (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3) на підставі довіреності, посвідченої 15 грудня 2012 року ОСОБА_11, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу (реєстраційний № 1321), далі іменований «продавець», та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3, що проживають за адресою: АДРЕСА_4, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстрований номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, що проживають за адресою: АДРЕСА_3, далі іменовані «покупці», перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, діючи добровільно, без будь-якого примусу як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, особисто прибули до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_11, адреса розташування робочого місця якого: АДРЕСА_2, виражаючи взаємне волевиявлення та дійшовши згоди щодо місця укладення договору, керуючись діючим законодавством України, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними договір уклали цей договір про таке: За цим договором ОСОБА_19 від імені ОСОБА_14 зобов'язується передати житловий будинок з надвірними будівлями в рівних частках у власність ОСОБА_3, ОСОБА_1, а ОСОБА_3, ОСОБА_1 зобов'язуються прийняти житловий будинок з надвірними будівлями і сплатити за нього обговорену суму.

Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, житловий будинок з надвірними будівлями, який відчужується за даним договором, розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до пункту 2.1. продаж житлового будинку з надвірними будівлями за домовленістю сторін вчиняється за 148 200 гривень, які отримані представником продавця від покупця до підписання цього договору в установленому законом порядку.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 28249516, від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 на підставі приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 28247170, від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_3 на підставі приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно листа т.в.о. начальника територіального сервісного центру 3541 ОСОБА_20 повідомлено, що відповідно до бази даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС України, станом на 06 липня 2018 року за громадянкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_4, зареєстровано транспортний засіб марки Renault, моделі Master, 2009 року, державний номерний знак НОМЕР_1, з 08 листопада 2016 року відповідно до укладеного в ТСЦ 3541 РСЦ МВС в Кіровоградській області договору купівлі-продажу №3541/2016/176923 від 08 листопада 2016 року та присвоєно вищезазначений номерний знак /а.с.63/.

Згідно листа начальника територіального сервісного центру 3541 ОСОБА_20 повідомлено, що відповідно до документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу марки Renault, моделі Trafic, державний номерний знак НОМЕР_2, а саме посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_14 від 19 січня 2017 року, виданого Кіровоградською митницею ДФС, вищевказаний автомобіль переміщений через митний кордон України 13 січня 2017 року та 19 січня 2017 року розмитнений згідно з вантажно-митною декларацією № 901050000/2017/000307 від 19 січня 2017 року, виданою Кіровоградською митницею ДФС /а.с.142/.

Таким чином, відповідно до наданих позивачем доказів та враховуючи твердження позивача та її представника судом встановлено, що ОСОБА_3, ще у 2012 році було виплачено кошти за будинок АДРЕСА_3, що підтверджується розпискою від 15 грудня 2012 року, яка складалась колишнім власником даного будинку ОСОБА_14, договором на посередницькі послуги від 22 січня 2012 року, заявою від 15 грудня 2012 року дружини колишнього власника будинку ОСОБА_12 про те, що вона дає згоду на своєму чоловікові на продаж даного будинку та довіреністю від 15 грудня 2015 року, якою ОСОБА_14 уповноважив ОСОБА_19 та ОСОБА_1 бути його представниками стосовно оформлення документів на житловий будинок та земельну ділянку.

Також, в матеріалах справи містяться довідки з Територіального сервісного центру 3541 МВС в Кіровоградській області відповідно яких за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб марки Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1 з 08 листопада 2016 року відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 08 листопада 2016 року та присвоєно зазначений номерний знак. Автомобіль Renault Trafic, державний номер НОМЕР_2 переміщений через митний кордон України 13 січня 2017 року та 19 січня 2017 року розмитнений згідно з вантажно-митною декларацією №901050000/2017/000307 від 19 січня 2017 року, виданою Кіровоградською митницею ДФС.

Відтак позивач на момент отримання позики, взагалі не могла володіти інформацією щодо вищевказаних транспортних засобів.

Відповідачем ОСОБА_2 не наведено та не надано суду доказів, які б спростували наведені обставини.

Як було встановлено судом, 07 жовтня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 складено розписку про отримання позики від ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що передача коштів відбулась до підписання відповідного договору позики. Тобто з початку в 2014 році була написана розписка та передані гроші, а у 2017 році був написаний договір позики та додаткова угода.

Проте, сам по собі факт підписання договору позики без передачі позичальникові обумовлених договором грошових коштів, не породжує для позичальника обов'язку повернути в майбутньому обумовлену договором позики суму грошових коштів, оскільки письмова форма договору позики є одночасно підтвердженням реального характеру договору тільки в тих випадках, коли в тексті правочину чітко вказано про передачу коштів до або в момент його підписання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 02.07.2014 р. у справі № 6-79цс14, за якою відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Однак, саме по собі написання документу із назвою «розписка» не свідчить про фактичне укладення договору позики, оскільки вказана розписка не містить усіх необхідних ознак, щоб вважатися належним доказом укладення між сторонами договору позики.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Розписка про отримання позики від 07 жовтня 2014 року не містить зобов'язання про їх повернення.

Крім цього, умови додаткової угоди № 1 від 07.10.2015 року про внесення змін до договору позики не містять умови про те, що ОСОБА_1 визнає наявність у неї заборгованості перед ОСОБА_2 за договором позики від 07.10.2014 р. року в сумі 25000 доларів США чи в іншому розмірі.

Відтак, зазначене дає підстави для висновку, що спірний договір позики від 07.10.2014 р. та додаткова угода № 1 від 07.10.2015 року не були укладені ОСОБА_2 з ОСОБА_1, оскільки не передано майно, яке відповідно до законодавства для укладення правочину потрібно було передати, що відповідає роз'ясненням, наведеним у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Також, на підтвердження того, що позивач не підписувала договір позики та розписку нею надано висновок спеціаліста № 3 від 05 лютого 2018 року, згідно якого спеціаліст науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» ОСОБА_4, який має юридичну освіту, кваліфікацію експерта - криміналіста, в 1990 році закінчив факультет підготовки експертів - криміналістів Волгоградської вищої слідчої школи МВС СРСР (диплом серії НОМЕР_15, виданий 27 липня 1990 р.), в 1998 році закінчив магістратуру Національної академії внутрішніх справ України за спеціальністю «Правознавство» (диплом серії НОМЕР_16, виданий 10 липня 1998 р.), стаж експертної роботи 14 років, на підставі заяви громадянина ОСОБА_2 від 02 лютого 2018 року провів почеркознавче дослідження документів. Спеціалістом зроблено висновок, що підписи від імені ОСОБА_1, розташовані в графах «ОСОБА_1» у договорі позики від 07 жовтня 2014 року, укладеному між позикодавцем - ОСОБА_2 та позичальниками - ОСОБА_3 і ОСОБА_1, розписці про отримання позики від 07 жовтня 2014 року, щодо отримання ОСОБА_3 і ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 50 000 доларів США, в якості безвідсоткової позики, від ОСОБА_2, вірогідно виконані ОСОБА_1 /а.с.12-15/.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані, відповідно до цього Закону, судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу , можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом. Отже законодавством чітко передбачено, що судові експертизи проводяться атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів.

Відомостей про те, що спеціаліст науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» ОСОБА_4 включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, відсутні.

Враховуючи викладене, висновок спеціаліста № 3 від 05 лютого 2018 року, складений спеціалістом науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» ОСОБА_4 не може оцінюватись судом як належний доказ.

Судом також встановлено, що 16 квітня 2018 року до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла ухвала слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1, щодо вчинення шахрайських дій відносно останньої, а саме 07 жовтня 2014 року.

В рамках кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003519, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, слідчим суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда Завгороднім Є.В. за клопотанням слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_21 ухвалою від 21 серпня 2018 року призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту сектору технічного дослідження документів та почерку відділу криміналістичних видів дослідження Кіровоградського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_22.

На вирішення експертизи поставлено запитання: «Чи виконаний підпис, розташований в графі «ОСОБА_1» в договорі позики та розписці від 07 жовтня 2014 року безпосередньо ОСОБА_1 чи іншою особою?».

Відповідно до висновку від 10 вересня 2018 року Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вирішити питання: «Чи виконаний підпис, розташований в графах «ОСОБА_1» в договорі позики та розписці від 07 жовтня 2014 року безпосередньо ОСОБА_1 чи іншою особою?» не надалось можливим у зв'язку з тим, у досліджуваних підписах - наявні ознаки застосування технічних засобів при підготовці до виконання даних підписів. Вищевказані досліджувані підписи, вірогідніше за все, були перемальовані шляхом копіювання на просвіт з підпису-моделі, розташованого на 3-й сторінці паспорта громадянина України серії та номер НОМЕР_8 на ім'я ОСОБА_1 або ж з його технічного зображення. Даний метод технічної підробки підписів полягає у тому, що спірні документи (в нашому випадку це: договір позики, укладений між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_3 (позичальник 1) та ОСОБА_1 (позичальник 2) від 07 жовтня 2014 року та розписка про отримання позики від 07 жовтня 2014 року) накладалась на документ із підписом-моделлю ( в нашому випадку підпис-оригінал, розташований на 3-й сторінці паспорта громадянина України серії та номер НОМЕР_8 на ім'я ОСОБА_1 або ж його технічне зображення), який потім обводився. Якщо папір непрозорий, копіювання проводиться перед джерелом світла (вікно, лампа із скляною підложкою).

Почеркознавчим дослідженням підписів, встановлено, що внаслідок копіювання, ознаки почерку виконавця, необхідні для ідентифікації, в підписах не відобразилась. Це не виключає можливість авто підлогу, тобто виконання власного підпису, шляхом перемальовування, і тому розмежувати ознаки справжнього і несправжнього підпису в даному випадку неможливо.

Із врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме визнання недійсним договору позики від 07 жовтня 2014 року укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_15 та ОСОБА_1 та визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 07 жовтня 2015 року про зміну умов та продовження строку дії договору до Договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 р. укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_15 та ОСОБА_1 в частині укладення договору позики від 07 жовтня 2014 року та додаткової угоди № 1 від 07 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсною розписки про отримання позики від 07 жовтня 2014 року, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у іншій кількості, ніж встановлено договором.

Однак, позивачем оспорюється не договір позики, а розписка, яка відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України є письмовим доказом укладення договору, і не може бути оспорена з підстав, передбачених зазначеною нормою.

Враховуючи вищевказане вимога про визнання недійною розписки про отримання позики від 07 жовтня 2014 року задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З огляду на викладене підлягає стягненню із відповідачів сума судового збору у розмірі, сплаченого позивачем при подачі позову.

В частині вирішення спору про стягнення із відповідачів витрат на надання правової допомоги суд прийшов таких висновків.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З наведених норм права випливає, що право на відшкодування витрат на правничу допомогу виникає у разі надання таких послуг саме адвокатом, а не фізичною особою підприємцем, тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 137, 211, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір позики від 07 жовтня 2014 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 07 жовтня 2015 року про зміну умов та продовження строку дії договору до Договору безвідсоткової позики від 07 жовтня 2014 р. укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_15 по 720,60 грн. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, місце проживання: АДРЕСА_3, ІПН-НОМЕР_4).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_11, місце проживання: АДРЕСА_5, ІПН-НОМЕР_17).

Відповідач: ОСОБА_15 (ІНФОРМАЦІЯ_13, місце проживання: АДРЕСА_3, ІПН-НОМЕР_3).

Повний текст рішення суду складено 03.04.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда