Номер провадження 2/754/4781/19
Справа №754/3126/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Панченко О.М. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму заборгованості у розмірі 2780 грн. 94 коп.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває відповідач по справі ОСОБА_1 з 01.11.2016 року, яка отримує пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Сума пенсії була виплачена відповідачу понад розмір у зв'язку з подвійним отриманням пенсії, за період з 01.11.2016 року по 31.12.2016 рік відповідачу була виплачена пенсія Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Згідно листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 22.02.2017 року за №764 сума переплати пенсії склала 2780, 94 грн. за період з 01.11.2016 по 31.12.2016. Позивач зазначає, що відповідача було повідомлено листом про виникнення переплати пенсії від 18.12.2017 року №19373/06, у відповідь на яке, остання відмовилася повертати надмірно сплачені їй кошти. За таких обставин, посилаючись на ст.ст. 1212,1215 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача отримані нею кошти в сумі 2780 грн. 94 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.03.2019 року, провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 15, 16).

01.04.2019 року від відповідача по справі ОСОБА_1 надійшла до суду письмова заява згідно якої, остання пояснила, що 30.08.2016 року нею було подано документи до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для перерахунку їй пенсії по втраті годувальника (після смерті її чоловіка). Спеціалісти Фонду сказали їй чекати перераховану їй пенсію за 4 місяця. Не дочекавшись перерахунку, оскільки були різні відмовки спеціалістами Фонду аби його не робити, 1 листопада 2016 року вона звернулася до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та написала заяву про виплату їй пенсії по втраті годувальника з грудня 2016 року. Після чого, 06.12.2016 року їй було здійснено виплату за два місяці, а саме: листопад та грудень 2016 року в сумі 4800 гривень та 28.12.2016 року виплачено пенсію за січень 2017 року в сумі 2500 гривень. Зазначила, що дані нарахування, які позивач просить її повернути сталися з його вини, оскільки вона неодноразово звертала увагу спеціалістів на виплати які їй нараховуються.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Судом встановлено, що відповідачка перебуває з 01.11.2016 року на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян органу Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 9).

22.02.2017 року Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві направило до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві звернення в якому просило вирішити питання про відшкодування переплати пенсії з відповідачки (а.с. 10).

Листом № 19373/06 від 18.12.2017 року відповідачку було повідомлено про переплату пенсії, однак надмірно сплачені кошти нею повернуті не були (а.с. 11).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача.

За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом.

Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).

Зі змісту п. 3 цієї постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачкою завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідачки при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 15,16,1212, 1215 ЦК України, ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 4, 12-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2019 року.

Суддя О.М. Панченко