Справа № 161/1650/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/802/17/19 Категорія: 26 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І.,Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

відповідача ОСОБА_1, та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», правонаступник якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) "Банк "Фінанси та кредит" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.11.2007 року між ВАТ "Банк "Фінанси та кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за № Ф1-07/57500-38, за яким останній отримав кредит в розмірі -130 097,18 грн. Відповідач зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за користування кредитними ресурсами згідно графіку погашення до 10 числа кожного місяця та повернути кошти до 18.04.2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № Ф1-07/57500-38 від 19.11.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Банк "Фінанси та кредит" 19.11.2007 року укладено договір застави, згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль марки Dodge, модель Nitro, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

19 листопада 2007 року укладено договір поруки № 57500-38 між Банком та відповідачем ОСОБА_4, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалась відповідати в повному об'ємі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 по кредитному договору №Ф1-07/57500-38 від 19 листопада 2007 року.

Однак, позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання. Станом на 20.01.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі -528325,61 грн., з них: по кредиту - 101221,57 грн., по відсотках - 44096,14 грн., нарахована пеня -383007,90 грн.

Просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 528325,61 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2015 року позов в даній справі задоволено.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 в користь ПАТ "Банк""Фінанси та кредит" 290635 грн. 42 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 101221 грн. 57 коп., заборгованість по відсотках в розмірі - 44096 грн. 14 коп., пеня - 145317 грн. 71 коп.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості з поручителя, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову ПАТ «Банк» Фінанси та кредит» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості -відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції жодною із сторін не оскаржується, а тому апеляційним судом в означувальній частині рішення не переглядається.

На адресу апеляційного суду 8 грудня 2018 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" подало клопотання про залучення до участі в справі його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТзОВ) «Росвен Інвест Україна».

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за № Ф1-07/57500-38, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі -130 097,18 грн. з оплатою 12,8 % річних та зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за користування кредитними ресурсами згідно графіку погашення до 10 числа кожного місяця та повернути кошти до 18.11.2014 року (а.с. 10 - 14 ).

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або спати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення (а.с. 13 зворот).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № Ф1-07/57500-38 від 19.11.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Банк "Фінанси та кредит"19.11.2007 року було укладено договір застави, за положеннями фякого відповідач надав у заставу автомобіль марки Dodge, модель Nitro, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 18-19).

19 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, остання зобов'язувалась перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором за № Ф1-07/57500-38 від 19 листопада 2007 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.06.2011 року звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Dodge, модель Nitro, 2007 року випуску, колір чорний, шасі № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) в рахунок погашення за кредитним договором № Ф1-07/57500-38 від 19.11.2007 року заборгованості в розмірі -218 276 грн. 80 коп. із застосування однієї із процедур, передбачених ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".( а.с 48-49).

Дане рішення набрало законної сили.

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Уразі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом п. 5.1 договору поруки порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за Кредитним договором не заявив вимоги до Поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, вказівка про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та чистині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк повного погашення кредиту є 18 листопада 2014 року.

Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором звернувшись до суду в 2011 році з позовом до боржника ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2011 року позов ПАТР « Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором задоволено, рішення набрало законної сили та на даний час не скасовано.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання, щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати позивач ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя ОСОБА_4

Установивши, що банк у 2011 році змінив строк виконання основного зобов'язання, пред'явивши позов до позичальника про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що шестимісячний строк звернення із вимогою до поручителя повинен обраховуватися саме з моменту пред'явлення вказаного позову до позичальника. Оскільки банк звернувся до суду із вимогами до поручителя лише у лютому 2015 року, порука ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк» Фінанси та кредит» за вказаним кредитним договором припинена.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку до ОСОБА_4 не підлягають до задоволенню, оскільки порука останньої перед банком за вказаним кредитним договором припинена.

Враховуючи, що невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи призвело до неправильного вирішення спору, судове рішення в частині солідарного стягнення кредитного заборгованості з поручителя та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступник ТзОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, як з поручителя відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно було стягнуто судові витрати з відповідачів на користь позивача, оскільки вони є інвалідами ІІ групи.

Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом І чи ІІ групи, такі докази не були надані і під час апеляційного перегляду даної цивільної справи, а тому колегія суддів приходить до висновку, що судові витрати за подання позову слід стягнути з відповідача ОСОБА_1.

Крім того, ОСОБА_1 не оскаржив рішення суду першої інстанції, підтвердивши його законність в частині вирішених до нього вимог, в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2015 року в даній справі в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» правонаступник якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором , як з поручителя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» 3654,00 гривень понесені витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: