ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6804/17

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/277/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря - Зіньковець О.О.,

сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект",

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном,

У С Т А Н О В И В:

13.07.2017 (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті) ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу позивача до цього майна.

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору іпотеки №31306Z110 від 18.06.2008, набув право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_2, яке було предметом зазначеного договору іпотеки, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в рахунок забезпечення виконання останнім зобов'язань по кредитному договору від 18.06.2008, права вимоги за яким банком було відступлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 11.06.2012. Право власності на об'єкт нерухомості за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було зареєстровано 25.03.2017 у встановленому законом порядку.

12.05.2017 ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було здійснено спробу потрапити у це приміщення, однак було виявлено, що в ньому знаходиться ОСОБА_2 Позивач склав два акти обстеження майна від 12.05.2007 та від 13.05.2017, а також двічі 11.05.2017 та 12.05.2017 звертався до поліції про вчинення відповідачем правопорушення. Користування відповідачем спірного нежитлового приміщення порушує права позивача на користування та розпорядження нерухомим майном. У зв'язку з чим, позивач просив усунути перешкоди у здійсненні права користування майном за адресою АДРЕСА_2 шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до цього майна, стягнути з відповідача на свою користь 1600 грн судового збору.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги товариства в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що з 17.04.2018 спірне приміщення було передано органами національної поліції відповідачу на відповідальне зберігання. Через дії відповідача позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В акті прийому - передачі матеріальних цінностей від 17.04.2018 зазначено, що ОСОБА_2 приймає на відповідальне зберігання приміщення, яким він користується на даний час, тобто відповідач визнавав наявність перешкод з його боку у здійсненні права користування товариством належним йому майном. Скаржник стверджує, що факт створення перешкод позивач визнав у відзиві на позов, проте суд на це уваги не звернув. Також скаржник зазначає, що представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Назарчук О.В., яка представляла інтереси товариства в суді першої інстанції, діяла всупереч інтересам позивача, погодилася з усіма доводами відповідача, що може кваліфікуватись як відмова позивача від позову.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, як і правом на особисту участь в судовому засіданні, про яке він завчасно був повідомлений 05.02.2019.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції від 13 листопада 2018 не відповідає.

Розглядаючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не було спростовано твердження відповідача про те, що він покинув спірне приміщення 13.05.2017 і не чинить ніяких перешкод у доступі до нього. Представник позивача підтвердила наявність у них комплекту ключів від вхідних дверей будівлі, тобто судом не встановлено наявності перешкод у користуванні позивачем своєю власністю.

Колегія суддів не може погодитись із зазначеним висновком суду, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 18.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти. В цей же день - 18.06.2008 - в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_2 договір іпотеки №31306Z110, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку належну йому на підставі договору дарування від 30.12.2004, нежитлову будівлю - приміщення з літери 1-1 по літеру 1-15,з літери 2-1 по літеру 2-12, літера 3-1, загальною площею 398,4 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 (а.с.14).

11.06.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу №4, за умовами п.п.1.1., 1.2., 1.4. якого клієнт передав у власність фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату надав грошові кошти, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2008, що укладений з ОСОБА_2, що підтверджується випискою з Додатку №1 до Договору факторингу №4 від 11.06.2012 (а.с.4,9).

В цей же день - 11.06.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки за участю ОСОБА_2 Договір нотаріально посвідчений 11.06.2012 (а.с.10,13).

Внаслідок укладення з ПАТ «УкрСиббанк» договору факторингу №4 від 11.06.2012 та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012 відбулася заміна кредитора, зокрема, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2008, позичальником за яким є ОСОБА_2 та іпотекодержателя за Договором іпотеки №31306Z110 від 18.06.2008, що укладався з ОСОБА_2

25.03.2017 державним реєстратором Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно із яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю з реєстраційним номером 101, загальною площею 398,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 за суб'єктом: Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", . Форма власності - приватна. Розмір частки - 1 (а.с.18).

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна нежитлова будівля загальною площею 398,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (а.с.18-19).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.08.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017, у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Корнієнко Світлани Григорівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, відмовлено.

Відтак, наразі власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 є ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Після набуття права власності уповноваженими особами ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» двічі 12.05.20117 та 13.05.2017 складалися акти перевірки/огляду майна, згідно з якими ОСОБА_2 відмовив новим власникам у допуску в нежитлову будівлю та її звільненні (а.с.20,21). 11.05.2017 та 12.05.2017 ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звертався до правоохоронних органів з приводу протиправних дій відповідача, що останнім під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечувалося.

Суд першої інстанції на дану обставину увагу не звернув, не навівши мотивів відхилення доказів, що були надані позивачем на обґрунтування позову, не виконавши вимоги ч.4 ст.265 ЦПК України.

Ніякої оцінки судом першої інстанції не було надано доказу, що був наданий відповідачем, а саме ухвалі слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.04.2018 (а.с.142). Даним судовим рішенням встановлено, що за твердженнями ОСОБА_2 12.05.2017 спірна нерухомість за адресою АДРЕСА_2 завдяки втручанню громадськості та підтримці поліції була звільнена від представників ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Також ОСОБА_2 підтвердив, що захоплення його власності відбувалось два рази у вересні 2017 року та 27.02.2018, в ході яких він викликав працівників поліції.

Даною ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.04.2018 накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2, право власності на яке зареєстровано за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», заборонено його відчуження (а.с. 142-144).

З акту прийому -передачі матеріальних цінностей від 17.04.2018, що складений старшим слідчим СВ Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області вбачається, що нежитлове приміщення передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2, який цим приміщенням користується (а.с.140).

Зазначене підтверджує той факт, що після реєстрації 25.03.2017 права власності на спірне майно за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відповідач ОСОБА_2 продовжував користуватися ним, не допускаючи до нього представників власника протягом тривалого часу, починаючи з 12.05.2017.

Позиція ОСОБА_2 про те, що спірне приміщення згідно з актом від 17.04.2018 передано йому на відповідальне зберігання, а тому позивач у законний спосіб позбавлений права користуватися цим майном, не має правового значення, оскільки така передача відбулась 17.04.2018, в той час як матеріалами справи підтверджено, що відповідач з травня 2017 року незаконно користується спірним приміщенням. Крім того, питання щодо правомірності передачі ОСОБА_2 нежитлового приміщення має вирішуватися в порядку, визначеному кримінально процесуальним законодавством. Передача ОСОБА_2 на відповідальне зберігання майна, що належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не припиняє право власності останнього на це майно.

Отже, позивачем ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» підтверджено, що відповідачем чинились перешкоди у праві користування належною йому власністю.

Твердження суду про те, що такі перешкоди у користуванні майном повинні існувати на час вирішення справи в суді є безґрунтовними.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» з 25.03.2017 є єдиним власником майна, розташованого за адресою АДРЕСА_2, і в силу ст.391 ЦК України як власник майна (спірного нежитлового приміщення) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справ, відповідач ОСОБА_2 з 25.03.2017 вже не є власником майна, тому і використовувати його для власних потреб законних підстав не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає факт здійснення перешкод позивачеві з боку відповідача у реалізації права користування нежитловим приміщенням по вул.Волковича, 21 в м.Чернігові доведеним.

З правового висновку, що викладений в постанові ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, вбачається, що згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Позивач на власний розсуд визначив яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу до майна.

За змістом ч.1 ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Як зазначено вище, з матеріалів справи вбачається наявність зареєстрованого права власності позивача на об'єкт нерухомості - нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2. З огляду на те, що в даному приміщенні може зберігатися майно, яке позивачеві не належить, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, конкретизувавши майно, право на яке підлягає захисту - нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2.

Також суд вважає за можливе, виходячи з суті порушеного права та доводів позовної заяви, вказати особу, яка повинна надати постійний безперешкодний доступ до вказаного вище нежитлового приміщення - ОСОБА_2 Дана конкретизація не є виходом за межі позовних вимог з огляду на зміст позовних вимог ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ"

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, понесені при розгляді даної справи - 1600 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції (а.с.1) та 2400 грн за апеляційний розгляд справи (а.с.180), а всього 4000 грн. Зайво сплачені позивачем при подачі апеляційної скарги 243 грн не можуть відшкодовуватися за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.1, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2018 року - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (04080, м.Київ, вул.Кирилівська, 69, ) права користування майном - нежитловою будівлею по вул. Волковича, 21 в м. Чернігові (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101), шляхом зобов'язання ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) надати постійний безперешкодний доступ Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до цього майна.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (04080, м.Київ, вул.Кирилівська, 69, ) 4000 грн судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 13.02.2019.