Провадження № 6/712/7/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, стягувач: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», третя особа: Соснівський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в особі державного виконавця Оніщенко Н.С. про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню на час дії встановленого мораторію,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, яка діє інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулася до суду з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню на час дії встановленого мораторію, посилаючись на те, що 24 липня 2018 року ОСОБА_2 було отримано листа простою кореспонденцією з постановами державного виконавця Оніщенко Н.С. від 18 липня 2018 року про призначення експерта для участі у виконавчих провадженнях № 46652463 та № 46652131, відкритих згідно виконавчих листів № 2/712/512/14 виданих 22 січня 2015 року про звернення стягнення на земельну ділянку і житловий будинок, розташований по вул. С. Волкова 80 в м. Черкаси, який в рівних частинах Ѕ належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з прилюдних торгів, в межах процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Вважає, що виконавчі листи не підлягають до виконання на час дії мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. Оскільки нерухоме майно боржників було віддано в іпотеку як забезпечення виконання зобовязань в іноземній валюті, не було придбане за кредитні кошти, то воно підпадає під дію зазначеного Закону і на час його дії виконавчі листи та рішення судів щодо звернення стягнення на таке нерухоме майно боржників не виконуються та без їх згоди не може бути примусово відчужене.

Боржники неодноразово зверталися до державного виконавця з вимогами повернути виконавчі документи стягувачу на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно, однак належних реакцій від державного виконавця не було.

Крім того, вказане домоволодіння визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 10001344 від 10.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, тому вчинення будь-яких дій із зазначеним майном є порушенням вимог КПК.

Вважає, що дії державного виконавця щодо призначення експерта для участі у виконавчих провадженнях є неправомірними та порушують права боржників.

Тому просить визнати вказані вище виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню на час дії мораторію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

А також до розгляду даної заяви просить зупинити виконання за виконавчими документами № 2/712/512/14 від 22 січня 2015 року про звернення стягнення на земельну ділянку і житловий будинок, розташований по вул. С. Волкова 80 в м. Черкаси, який належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_1, яка діє інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до судового засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Стягувач до судового засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Державний виконавець до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи № 712/16507/13-ц, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням суду від 03 лютого 2014 року позовні вимоги задоволені.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області 01 липня 2014 року рішення Соснівського районного суду м.Черкаси 03 лютого 2014 року змінено. Резолютивну частину рішення викладено в такій редакції: « В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-F01/115/2007 від 11 жовтня 2007 року в сумі 182419,94 доларів США, за яких заборгованість за кредитом 169277,73 долари США, заборгованість за відсотками 13142,21 доларів США, звернути стягнення на предмети іпотеки за договором іпотеки № PCL- F01/015/2007 від 11 жовтня 2007 року та № PCL- F01/015/2007/а від 22 березня 2010 року, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, - земельну ділянку і житловий будинок, розташовані по вул. Сержанта Волкова 80 в м. Черкаси, які належать ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної власності, шляхом продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з прилюдних торгів в межах процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Визначити, що початкова ціна на вказані обєкти нерухомості встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на ці види майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2014 року залишено без змін.

На виконання рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2014 року, Соснівським районним судом м. Черкаси 22 січня 2015 року видано два виконавчих листи.

Вказані виконавчі листи перебувають на виконанні в Соснівському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (державний виконавець Оніщенко Н.С.) виконавчі провадження № 46652463 та № 46652131.

Постановами державного виконавця від 18 липня 2018 року призначено експерта у виконавчих провадженнях з виконання вказаних виконавчих листів та зобовязано експерта надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна з питань визначення вартості описаного та арештованого майна за ринковими цінами на території України.

Заявники посилаються на ту обставину, що вказані виконавчі листи не підлягають до виконання на час дії мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Однак, з такими посиланнями заявників, суд не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. Відтак встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого ст. 3 цього Закону.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що на підставі Свідоцтв про право власності від 14 грудня 2009 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної власності належить житловий будинок з прибудовами по вул. Сержанта Волкова 80 в м. Черкаси. Вказаний житловий будинок є предметом іпотеки, яким забезпечено виконання зобовязань за кредитним договором, валютою за яким є долар США.

Боржники в своїй заяві зазначають, що загальна площа нерухомого житлового майна складає 128,6 кв.м.

Однак, з Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 січня 2010 року вбачається, що загальна площа житлового будинку з прибудовами становить 373,2 кв.м., а розмір 128,6 кв.м., про який зазначають боржники, становить лише розмір житлової площі будинку.

Таким чином, в силу вимог ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» під дію мораторію підпадають лише боржники, які мають у власності житловий будинок, загальна площа (а не житлова) якого не перевищує 250 кв. метрів.

Отже, в даному випадку положення вказаного Закону на боржників за виконавчими листами № 2/712/512/14 не поширюється.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК. Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, з викладених заявниками обставин та наданих документів, суд не вбачає жодних підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

За таких обставин, суд вважає що заява про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню задоволенню не підлягає.

Щодо поданого заявниками клопотання про зупинення виконання за виконавчим листом, суд вважає за необхідне також зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Аналіз змісту вищенаведеної норми свідчить про те, що зупинення виконання за виконавчим документом або заборона приймати виконавчий документ до виконання є правом, а не обовязком суду.

При цьому, в поданому до суду клопотанні заявниками не наведено обставин, які свідчать про наявність підстав для прийняття судом рішення про зупинення виконання за виконавчими листами від 22 січня 2015 року № 2/712/512/14, як і не надано належних доказів, які б підтверджували факт існування таких обставин.

Крім того, зі змісту поданої заяви та клопотання, а також доданих до них документів судом не встановлено наразі обставин, які вказували б на необхідність зупинення виконання судового рішення.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання про зупинення виконання за виконавчим листом слід також відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-260, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 в задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та зупинення виконання за виконавчими листами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом пятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: