Справа № 645/6834/18
Провадження № 2/645/568/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наданих уточнень, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 917690,00 грн. та заборгованість за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 225200,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 20.12.2014 року між позивачем та відповідачами укладено договір позики, за умовами якого відповідачі отримали у позику від позивача грошові кошти в розмірі 33600,00 доларів США які зобов'язались повернути до 20.12.2015 року. Крім того, 20.12.2014 року між позивачем та відповідачами укладено договір позики, за умовами якого відповідачі отримали у позику від позивача грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США, які зобов'язались повернути до 20.12.2015 року. Відповідачі не виконали належним чином взяті на себе зобов'язання за вищевказаними договорами позики, грошові кошти у встановлений строк не повернули. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.11.2018 року відкрито провадження по справі.

14.01.2019 року від позивача до матеріалів справи надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2019 року прийнято до провадження заяву позивача про збільшення позовних вимог, закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 917690,00 грн. та заборгованість за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 225200,00 грн. з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Відповідачі в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подали до суду відзив на позовну заяву, у зв'язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення позивача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 20.12.2014 року між ОСОБА_2 (далі - позикодавець) та ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - позичальник) укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальникам грошові кошти в розмірі 33600,00 доларів США, а позичальники зобов'язались повернути суму позику в порядку та строки визначені договором, але не пізніше 20.12.2015 року.

Відповідно до оригіналу розписки, що міститься в матеріалах справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали 20.12.2014 року від ОСОБА_2 на виконання умов договору позики від 20.12.2014 року грошові кошти в розмірі 33600,00 доларів США.

У встановлений у договорі позики від 20.12.2014 року строк ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не повернули ОСОБА_2 суму позики в розмірі 33600,00 доларів США.

07.12.2018 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до договору позики від 20.12.2014 року, відповідно до умов якого сторони змінили договір зокрема в частині строків повернення позики, та ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобов'язались повернути суму позики в розмірі 33600,00 доларів США, отриманих за договором позики від 20.12.2014 року, не пізніше 20.12.2018 року, в наступному порядку: не пізніше 10.12.2018 року повернути суму позики в розмірі 11550,00 доларів США (поточне повернення), не пізніше 20.12.2018 року суму позики в розмірі 22050,00 грн. (остаточне повернення).

У встановлений у додатковому договорі № 1 від 07.12.2018 року про внесення змін до договору позики від 20.12.2014 року строк ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не повернули ОСОБА_2 суму позики в загальному розмірі 33600,00 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2018 року ОСОБА_3 на виконання грошового зобов'язання повернув ОСОБА_2 суму позики в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 інша частина позики позивачу не повернута.

Крім того, 20.12.2014 року між ОСОБА_2 (далі - позикодавець) та ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - позичальник) укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальникам грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США, а позичальники зобов'язались повернути суму позику в порядку та строки визначені договором, але не пізніше 20.12.2015 року.

Відповідно до оригіналу розписки, що міститься в матеріалах справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали 20.12.2014 року від ОСОБА_2 на виконання умов договору позики від 20.12.2014 року грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США.

У встановлений у договорі позики від 20.12.2014 року строк ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не повернули ОСОБА_2 суму позики в розмірі 8000,00 доларів США.

07.12.2018 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до договору позики від 20.12.2014 року, відповідно до умов якого сторони змінили договір зокрема в частині строків повернення позики, та ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобов'язались повернути суму позики в розмірі 8000,00 доларів США, отриманих за договором позики від 20.12.2014 року, не пізніше 20.12.2018 року, в наступному порядку: не пізніше 10.12.2018 року повернути суму позики в розмірі 2750,00 доларів США (поточне повернення), не пізніше 20.12.2018 року суму позики в розмірі 5250,00 грн. (остаточне повернення).

У встановлений у додатковому договорі № 1 від 07.12.2018 року про внесення змін до договору позики від 20.12.2014 року строк ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не повернули ОСОБА_2 суму позики в загальному розмірі 8000,00 доларів США.

Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання договорів позики від 20.12.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду не надали.

За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідачі не повернули визначену у договорах позики від 20.12.2014 року з відповідними додатковими угодами, суму позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. ст. 610,612 ЦК України- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів борг за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 32600,00 доларів США (з урахуванням повернутої ОСОБА_3 суми позики в розмірі 1000,00 доларів США), що станом на 14.01.2019 року еквівалентно 917690,00 грн. та борг за договором позики від 20.12.2014 року в розмірі 8000,00 доларів США, що станом на 14.01.2019 року еквівалентно 225200,00 грн.

Станом на 14.01.2019 року за курсом НБУ України офіційний курс гривні до долара США становить: за 100,00 доларів США - 2815,38 грн., відповідно 32600,00 доларів США у гривневому еквіваленті становить 917690,00 грн. (32600,00 доларів США х 28,15 грн.) та відповідно 8000,00 доларів США у гривневому еквіваленті становить 225200,00 грн. (8000,00 доларів США х 28,15 грн.).

Позивач в судовому засіданні наполягав на стягнення суми заборгованості в гривневому еквіваленті на час уточнення позовних вимог, а саме станом 14.01.2019 року.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і їх слід задовольнити саме в тому розмірі, який позивач зазначив у позові - 917690,00 грн. та 225200,00 грн.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 4802,50 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 20 грудня 2014 року в розмірі 917 960 грн..

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 20 грудня 2014 року в розмірі 225 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору по 4 802,50 грн. з кожного. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, дата народження суду невідома, реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання (перебування): м. Харків, вул. Краснодарська, 171В; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання (перебування): АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складено 05.04.2019 року.

Суддя О.В. Горпинич