Справа № 420/554/13-ц
Провадження № 22-ц/810/420/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Яреська А.В.,

за участю секретаря Перішкіна Т.М.,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1, позивач - ОСОБА_2, відповідачі - ОСОБА_1, Сичанська сільська рада Марківського району Луганської області, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, третя особа - реєстраційна служба Марківського районного управління юстиції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2018 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2014 року у цивільній справі ЄУ №420/554/13-ц за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.02.2014 ЄУ №420/554/13-ц за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своєї заяви, посилається на те, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області у цивільній справі №420/554/13-ц позовОСОБА_2 до Сичанської сільської ради Марківського району, ОСОБА_1, Відділу держземагенства у Марківському районі Луганської області, третя особа - Реєстраційна служба Марківського районного управління юстиції Луганської області про визнання дій сільської ради незаконними, скасування рішення Сичанської сільської ради Марківського району №13/5 від 18.12.2007 року, скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 23.01.2008 року і державну реєстрацію акта на право власності на землю та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою було задоволено частково, а саме - було скасовано рішення Сичанської сільської ради Марківського району №13/5 від 18.12.2007 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 23.01.2008 року та державна реєстрація акта на право власності на землю відповідача ОСОБА_1 В решті позову - відмовлено.

За результатами розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 ухвалою апеляційного суду Луганської області від 25.06.2014 року вказане рішення залишено без змін. Рішення набрало чинності. Не погодившись з прийняттям рішенням, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до ВССУ. На підставі ухвали ВССУ від 22.08.2014 року було порушено касаційне провадження і скарга була прийнята до розгляду. Рішення ВССУ по суті розгляду цієї касаційної скарги прийнято ще не було.

Під час розгляду даної справи відповідач доводив, що 22.10.2010 року Донецьким апеляційним адміністративним судом у справі №2а-1932/10/1219 за позовом ОСОБА_1 визнано протиправним та скасоване рішення виконавчого комітету Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області від 30.05.2008 року №37 «Про оформлення приватної власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1». Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду набрала чинності та не була скасована.

Після прийняття рішення в справі №420/554/13-ц і набрання ним законної сили у справі №2/1219/317/2012 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 25.02.2014 року за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сичанської сільської ради Марківського району про визнання незаконними підстав набуття права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним, визнання запису про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним, за участю третіх осіб - Реєстраційної служби Марківського МУЮ, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Мирне Плюс» ухвалою ВССУ від 11.06.2014 року рішення апеляційного суду Луганської області від 25.02.2014 року скасовано, а рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 року залишено без змін. Саме рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 року було визнано незаконними підстави набуття права власності ТОВ «Мирне» на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 було визнано незаконним набуття права власності ТОВ «Мирне» на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та було визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія САВ №972372, видане ТОВ «Мирне» виконавчим комітетом Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області 08.09.2008 року, було визнано недійсним запис №79 в книзі 3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зроблений Марківським районним бюро технічної інвентаризації від 12.09.2008 року.

Під час розгляду даної справи, цивільна справа ЄУ №2/1219/317/2012 знаходилась на розгляді, а тому ніякого рішення ВССУ до серпня 2014 року заявник не мав, вказане рішення заявник отримав поштою приблизно 27-28.08.2014 року.

Після прийняття рішення по цій справі і набрання чинності рішенням у цивільній справі 07.08.2014 року Новопсковським районним судом Луганської області у адміністративній справі ЄУ №420/1684/11, яке заявник ОСОБА_1 отримав приблизно 26-28.08.2014 року, було скасовано рішення №28 виконавчого комітету Сичанської сільської ради Марківського району та визнані дії протиправними, тобто то саме рішення №28, яким нібито було надано повторно дозвіл на видачу ТОВ «Мирне» свідоцтва про право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. Рішення набрало чинності.

Вищевказаними рішеннями у справах ЄУ №420/1684/11 та ЄУ №2/1219/317/2012 встановлені інші обставини та юридичні факти, які існували на момент розгляду справи ЄУ №420/554/13-ц, про перегляд якої просить заявник ОСОБА_1, і стали відомі заявнику тільки після отримання вищезазначених рішень, а саме - факти неправомірності встановлення права власності за ТОВ «Мирне» на підставі скасованих рішень №37 та №28, скасовані як право набуття, так і усі правовстановлюючі документи, що дає змогу прийти до обґрунтованого висновку, що це є підставою у розумінні статті 364 ЦК України для припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі, в даному випадку ТОВ «Мирне», а тому таке право набуття є незаконним, і у позивачки ОСОБА_2 по цій справі, що призведе до фактичної відсутності вимагати від суду скасовувати право власності відповідача ОСОБА_1 на землю.

Вважає вказані судові рішення та встановлені у них юридичні факти такими, що підпадають під ознаки пунктів 1,2,3 частини 2 статті 361 ЦПК України (в редакції ЗУ №16181У), що є підставою для перегляду рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.02.2014 року у цивільній справі ЄУ №420/554/13-ц за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2014 року у цивільній справі ЄУ №420/554/13-ц за нововиявленими обставинами відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що дане судове рішення є незаконним і необґрунтованим та просить скасувати ухвалу та прийняти постанову, якою задовольнити його заяву.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не з'ясував ту обставину, що на момент розгляду його заяви існували нововиявлені обставини, які б стали підставами для прийняття іншого рішення в цивільній справі №420/554/13-ц, якби дані обставини були йому відомі на дату ухвалення рішення по цій справі, тобто 12.02.2014 року, і суд упереджено підійшов до визнання зазначених обставин нововиявленими.

Невідповідність висновків суду обставинам справи полягає в тому, що вказаними судовими рішеннями були встановлені факти неправомірності встановлення права власності за ТОВ «Мирне» на підставі скасованого рішення №37 та №28, і такі наслідки булу усунені - були скасовані як право набуття, так і всі правовстановлюючі документи, а це підставою в розумінні статті 364 ЦК України для припинення права власності, оскільки було припинено право власності на майно, яке за законом не може належати ТОВ «Мирне», а тому таке право набуття є незаконним і у позивачки ОСОБА_2 фактично відсутні законні підстави вимагати від суду скасовувати свідоцтва на землю ОСОБА_1 Також вищевказаними рішеннями встановлені інші обставини та юридичні факти, які існували на момент розгляду даної справи та які заявнику були невідомі, що впливають на розгляд цієї справи і стали відомі йому тільки після отримання вищевказаних рішень.

Порушенням норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення полягає в тому, що суд першої інстанції розглянув справу в судовому засіданні 10.10.2018 року за відсутності заявника, коли він був на лікарняному. Підтвердженням цього факту є сам лист непрацездатності серія АДР №038518, який він направив до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2018 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В., склад колегії суддів - Стахова Н.В., Яреська А.В.

Апеляційне провадження по справі було відкрито 14 грудня 2018 року, ухвалою суду від 27 грудня 2018 року справу призначено до апеляційного розгляду на 11 січня 2019 року о 12-й год. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи муж суддями від 11.01.2019 року вилучено суддю Стахову Н.В. у зв'язку із перебуванням на лікарняному, новий суддя у складі колегії суддів Єрмаков Ю.В.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в апеляційній скарзі, з таких мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області у справі №420/554/13-ц від 12.02.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Сичанської сільської ради, управління Держземагенства у Марківському районі про визнання незаконним та скасування рішення № 13/5 від 18 грудня 2007 року, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, скасування державної реєстрації,усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, третя особа - реєстраційна служба Марківського районного управління юстиції задоволено частково. Рішення набрало законної сили 25.06.2014 року.

Вказана справа відновлена ухвалою суду від 16.02.2018 року.

Згідно обліково-статистичної картки дана справа перебувала в провадженні суду з 20.05.2013 року (а.с. 83).

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення з заявою) підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надане Конституційним Судом України офіційне тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи.

Згідно ч. 2 ст. 423 ЦПК України (в редакції закону України №2147-УШ від 03 жовтня 2017 року, чинній на час розгляду заяви), підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При відмові у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2014 року у цивільній справі ЄУ №420/554/13-ц за нововиявленими обставинами, суд зробив висновок, що ухвала ВССУ від 11.06.2014 року не може бути визнана судом нововиявленою обставиною, про яку йому стало відомо лише після винесення рішення, оскільки розгляд справи №2/1219/317/2012 тривав з 09.08.2012 року, рішення у справі винесено 12.12.2013 року, переглянуто апеляційним судом Луганської області 25.02.2014 року. Щодо постанови Новопсковського районного суду Луганської області у справі №420/1684/11 від 07.08.2014 року, то розгляд справи тривав з 03.05.2013 року, судове рішення винесене після прийняття рішення у справі №420/554/13-ц, а отже не існувало на час розгляду справи, про перегляд якої просить заявник.

Переглядаючи ухвалу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Суд дійшов правильного висновку про те, що указана заявником обставина, а саме - постанова Новопсковського районного суду Луганської області у справі №420/1684/11 від 07.08.2014 року (розгляд справи тривав з 03.05.2013 року), яка винесена після прийняття рішення у справі №420/554/13-ц, не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом), як і встановлені в ній факти.

Також суд вірно установив, що на час розгляду цивільної справи №420/554/13-ц був обізнаний щодо розгляду справи №2/1219/317/2012 та оскарження прийнятого в ній рішення в судах апеляційної та касаційної інстанції, обставин, які були предметом доказування по справі.

У зв'язку з наведеним та з урахуванням того, що судове рішення у справі №2/1219/317/2012 не було підставою для ухвалення судового рішення, про перегляд якого просить заявник із посиланням на пункт 3 частини 2 статті 364 ЦПК України (в редакції ЗУ №1618-1У), висновок суду щодо відсутності підстав, передбачених статтею 423 ЦПК України, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у цій частині є обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Довід апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права тим, що суд першої інстанції розглянув справу в судовому засіданні 10.10.2018 року за відсутності заявника, коли він був на лікарняному, не заслуговує на увагу, оскільки в судовому засідання 05 жовтня 2018 року за участю заявника було оголошено перерву до 10.30 год. 10 жовтня 2018 року, про що в матеріалах справи мається розписка останнього (а.с. 120), жодних заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, обставина перебування заявника на лікарняному не була і не могла бути відома суду під час прийняття оскаржуваного судового рішення, і з урахуванням принципу розумності строків розгляду судових справи та передбаченого частиною другою статті 429 ЦПК України строку розгляду справ вказаної категорії тридцять днів з дня відкриття провадження, а провадженні у справі відкрито 19 жовтня 2016 року, та аналізу пункту частини другої та пункту першого частини третьої статті 223 ЦПК України про можливість суду розгляду справи за умови неповідомлення учасником справи про причини своєї неявки (а.с. 21). Крім того, заявником реалізоване своє право на участь у судовому засіданні та надано особисті пояснення у судовому засіданні 05.10.2018 року.

Таким чином, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, є безпідставними, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права, вони фактично є підставами його заяви, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених статтею 375ЦПК України підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 15 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: