КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа №361/7479/18

провадження № 22-ц/824/15792/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О.Ф. Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2019 рокуу складі судді Радзівіл А.Г.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру та зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що згідно заочного рішення Броварського міського суду Київської області від 24 лютого 2017 року по справі №361/6333/16-ц позивач сплачує відповідачу аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки заробітної плати та інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року та до повноліття дитини.

Указувала, що про факт існування заочного рішення позивачу стало відомо лише внаслідок встановлення відповідних заборон державним виконавцем Броварського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Київській області та отримання довідки-розрахунку розміру заборгованості по аліментам №18418 від 11 квітня 2018 року, згідно якої сума заборгованості з 04 листопада 2016 року по 01 травня 2018 року становила 26 752,11 грн.

Уважала, що судом при ухваленні заочного рішення не враховано істотні обставини справи, які мають бути вивчені та враховані при ухваленні законного та справедливого рішення.

Зазначала, що на утриманні позивача ОСОБА_1 перебувають ще двоє неповнолітніх дітей 2012 та 2016 року народження, а також дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Діти позивача проживають разом з батьком та перебувають на повному його утриманні.

Звертала увагу на те, що оскільки позивач має нестабільний дохід та трьох дітей на утриманні, що не було встановлено та перевірено судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, виникла необхідність у зміні розміру аліментів та способу їх стягнення.

Окрім того, у додаткових поясненнях сторона позивача зауважує на тому, що у ОСОБА_1 відсутнє будь-яке майно та дохід протягом останніх років, а також існують серйозні проблеми зі здоров`ям, що відповідно до ст. 192 СК України може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив змінити (зменшити) розмір та спосіб стягнення аліментів, а саме: замість ј частки заробітної плати та інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 014 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі ј частки заробітної плати та інших доходів, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року і до повноліття дитини.

Визначено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 059 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 09 листопада 2018 року і до повноліття дитини.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 25 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки уважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права

Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду першої інстанції щодо можливості зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження є помилковими, оскільки суперечать ст. 181 СК України, яка передбачає можливість зміни способу їх присудження лише за заявою одержувача аліментів.

Зазначає, що обставини щодо зміни матеріального та сімейного стану, на які посилається позивач, а також відомості про наявну хворобу вже існували на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів від 24 лютого 2017 року, а тому не вважаються такими, що змінились після його ухвалення, у зв`язку з чим не можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів.

З огляду на викладене, уважає, що суд, беручи до уваги вказані обставини, порушив норму ст.192 СК України та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Зауважує, що оскаржуваним рішенням помилково визначено стягувати аліменти у новому розмірі з дня пред`явлення позову, оскільки це суперечить позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеній у п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.

28 листопада на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_5 , в якому останній просить оскаржуване рішення залиши без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Обґрунтовуючи відзив, зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, не врахував наявність у ОСОБА_1 на утриманні двох інших дітей, на одного з яких позивач за рішенням Гарадагського районного суду міста Баку зобов`язаний сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 154 маната (відповідно до курсу валют, встановленого НБУ станом на 24 листопада 2019 року, 100 манат дорівнює 1 423,16 грн).

Вказує, що на момент прийняття рішення про стягнення з позивача аліментів та до дня подання даного відзиву ОСОБА_1 не працевлаштований, дохід протягом зазначеного періоду відсутній, також відсутнє рухоме та нерухоме майно, існують проблеми зі здоров`ям, що має суттєве значення для зменшення розміру та зміни способу стягнення аліментів.

Звертає увагу суду на постанову Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, в якій зазначено, що за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, у зв`язку з чим позивач уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявні троє дітей, скрутне матеріальне становище, про що свідчить також заборгованість по сплаті аліментів на двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , та дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 059 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року у справі №361/6333/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи убачається та встановлено судом першої інстанції, що позивач є батьком трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом про зменшення розміру та способу стягнення аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року про стягнення з нього аліментів помилково встановлено, що він є працездатним та інших дітей на утриманні не має та не враховано, що у ОСОБА_1 перебувають на утриманні ще двоє дітей, дружина, яка знаходиться в декретній відпустці, відсутній будь-який дохід, рухоме та нерухоме майно, у позивача наявне невиконане зобов`язання зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 за рішенням Гарадагського районного суду міста Баку від 20 лютого 2019 року.

На підтвердження зміни матеріального та сімейного стану надано копії свідоцтв про народження дітей, рішення про початок виконання від 05 березня 2019 року, згідно якого на підставі виконавчого листа Гарадагського районного суду міста Баку від 20 лютого 2019 року №2(002)-151/2019 борг за аліменти на утримання до повноліття сина, який народився у спільному шлюбі сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 у фіксованій сумі 154 маната кожного місяця, починаючи з 05 жовтня 2018 року, що склала 770 манат, має бути стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 кізі. Також надано копію трудової книжки серія НОМЕР_1 , відповідно до змісту якої ОСОБА_1 не працює з 2015 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості відносно ОСОБА_1 відсутні.

Стороною позивача надано копії медичних документів, з яких убачається, що ОСОБА_1 має хворобу - остеохондроз поперекового відділу хребта (а.с. 81-86).

Згідно довідки про склад сім`ї № 394 від 10 квітня 2019 року позивач зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним зареєстровані: ОСОБА_9 (брат співмешканки), ОСОБА_10 (мати співмешканки), ОСОБА_11 (співмешканка), ОСОБА_12 (син співмешканки), ОСОБА_13 (дочка співмешканки), ОСОБА_7 (дочка).

Зі змісту довідки-розрахунку по аліментам Головного територіального управління юстиції у Київській області Броварського міськрайонного управління юстиції відділу державної виконавчої служби від 11 квітня 2018 року №18418 убачається, що станом на 01 березня 2018 року загальна сума заборгованості по аліментам, що рахується за боржником ОСОБА_1 , становить 26 752,11 грн.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, а саме ч. 1 та ч. 2 ст. 27 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України ( далі - СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи, заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття ухвалено 24 лютого 2017 року.

При цьому, судом установлено, що ОСОБА_1 є працездатним та не має на утриманні інших дітей, з чим фактично і не погоджується позивач.

Так, з матеріалів справи убачається, що двоє інших дітей позивача народилися у 2012 та 2016 році, як у позові, так і у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що не працює та не має будь-якого доходу з 2015 року. Тобто, всі обставини, на які посилається позивач існували ще до ухвалення заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року про стягнення аліментів, що не узгоджується з положеннями частини першої статті 192 СК України, аналіз змісту якої дає підстави для висновку, що з позовом про зменшення розміру аліментів може звернутися платник аліментів у разі зміни матеріального та/або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Усі доводи позивача зводяться до незгоди останнього із заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року, яким визначено розмір аліментів, що підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що позивачем не реалізовано його процесуальне право на апеляційне оскарження заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2017 року.

Окрім того, посилання позивача на те, що він не працює та не має будь-якого доходу з 2015 року не заслуговують на увагу суду, оскільки копія трудової книжки зроблена лише з 1 по 15 сторінку, а отже не може бути належним доказом, який би свідчив про те, що позивач дійсно не працює з 2015 року та не отримує жодного доходу. При цьому, відомості про перебування на обліку в Державній службі зайнятості у матеріалах справи відсутні.

Водночас, як зазначав позивач у черговій заяві про уточнення позовних вимог, що в кінці вересня 2018 року у нього з`явилась робота в м. Трускавець та він почав у добровільному порядку надавати ОСОБА_2 грошові кошти на їхню спільну дитину на загальну суму 5 030 грн. Згідно матеріалів справи, у березні 2019 року мав намір укласти з ОСОБА_2 нотаріально засвідчений договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів, в якому запропоновано визначити за домовленістю розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 1 150 грн.

Отже, доводи позивача про відсутність будь-якого доходу є суперечливими.

Також стороною позивача не надано суду доказів відсутності у ОСОБА_1 у власності рухомого майна.

Судом першої інстанції правильно не взято до уваги інформацію щодо стану здоров`я позивача, оскільки надані докази не підтверджують його погіршення та не можливість працевлаштуватись у зв`язку із станом здоров`я з огляду на те, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що він є інвалідом або особою з обмеженою працездатністю.

Таким чином, позивач відповідно до вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я є особою молодого віку та є працездатним, а тому згідно вимог ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати власних дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Таким чином, зважаючи на те, що майновий та сімейний стан позивача не змінився після ухвалення рішення про стягнення аліментів, доводи ОСОБА_1 зводяться, фактично, до незгоди з ухваленим судовим рішенням, яке ним в апеляційному порядку не оскаржено, при цьому останнім не доведено відсутність доходу та неможливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн.

25 лютого 2019 року ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому, зокрема просила стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем долучено до матеріалів справи попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, детальний опис робіт (послуг), наданих адвокатом, згідно яких адвокатом надано наступні послуги: вивчення матеріалів позовної заяви - 300 грн; надання юридичної консультації - 300 грн; складення відзиву на позовну заяву - 1 000 грн; представництво в суді першої інстанції - 3 000 грн, виходячи з розрахунку: 1 000 грн/суд. засідання * 3 (орієнтовна кількість засідань). Всього вартість послуг адвоката становить - 4 600 грн.

Також відповідачем надано угоду про надання правничої допомоги №24 від 18 лютого 2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правничої допомоги №24 від 18 лютого 2019 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордера №16 від 24 лютого 2019 року.

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правничої допомоги №24 від 18 лютого 2019 року адвокат надав, а клієнт ОСОБА_2 прийняла наступні послуги: вивчення матеріалів позовної заяви - 300 грн; надання юридичної консультації - 300 грн; складення відзиву на позовну заяву - 1 000 грн, а всього - 1 600 грн.

Окрім того, з матеріалів справи убачається, що за час розгляду справи відбулось 4 судових засідання, тривалістю 2 хв. 19 сек., 54 хв. 18 сек., 4 хв. 2 сек., 31 хв. 17 сек., що загалом складає 1 час 31 хв. 56 сек.

Виходячи з викладеного, дослідивши надані стороною відповідача докази на підтвердження понесених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, виходячи з критерію співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількість судових засідань, присутність на них адвоката відповідача, а також тривалість судових засідань, зваживши на ціну позову, а також акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правничої допомоги №24 від 18 лютого 2019 року, колегія суддів доходить висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 600 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру та зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 600 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай