Номер провадження: 22-ц/813/1239/19
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2018 року у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заінтересована особа - Одеська міська рада, при визнання спадщини відумерлою,

встановив:

19 жовтня 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Ощадбанк» звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Посилався на те, що 29 серпня 2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 1889-н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 77 000, 00 грн. з терміном повернення не пізніше 29.08.2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником 29.08.2007 року було укладено Договір застави транспортного засобу, належного ОСОБА_3, типу легковий седан, марки HYUNDAI, модель ACCENT, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1, реєстраційний номер - НОМЕР_2.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29 серпня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ощадбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 135 2640,26 грн. та судові витрати у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер.

У відношенні майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 587/2016, однак ніхто із спадкоємців з питань прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

З метою визнання майна померлого позичальника відумерлою спадщиною та передачі його у власність територіальної громади в особі Одеської міської ради, заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2018 року заяву ПАТ «Ощадбанк» було задоволено.

Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що складається з транспортного засобу - легковий седан, марки HYUNDAI, модель ACCENT, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1, реєстраційний номер - НОМЕР_2 - відумерлою.

Передано вказаний транспортний засіб у власність територіальної громади - Одеської міської ради.

В апеляційній скарзі Одеська міська рада ставить питання про скасування вищевказаного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2018 року, та постановлення нового, яким у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Однак до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 07.02.2019 року, на 10.00 год. учасники справи не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с. 100-101).

У зв'язку з цим, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною.

При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги. У зв'язку з цим, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності її учасників, повідомлених належним чином.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 11.02.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч 1, 4 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 258 цього Кодексу.

Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Як вбачається із заяви про визнання спадщини відумерлою, після задоволення цієї заяви кредитора в Одеської міської рада виникає обов'язок задоволення вимог кредитора спадкодавця в порядку, встановленому ст. 1231 ЦК України.

З цих підстав, суду першої інстанції належало перевірити існування заборгованості спадкодавця перед ПАТ «Ощадбанк» на час звернення останнього до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, перевірити, чи має юридичне значення для Банку визнання спадщини відумерлою після померлого ОСОБА_3

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується наявними у справі доказами, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.08.2013 року, ухваленим у справі № 521/4224/2012, з ОСОБА_3 на користь Банка достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором від 29.08.2007 року у сумі 135 264,26 грн. (а.с. 9-12).

Таким чином, при достроковому стягненні всієї суми кредиту за судовим рішенням, у тому числі процентів, пені тощо, кредитний договір є фактично вичерпним, кредитні правовідносини припиняються і переходять у площину виконання судового рішення, а у боржника виникає нове зобов'язання перед кредитором з виконання судового рішення.

Однак, матеріали справи не містять доказів виконання чи невиконання боржником ОСОБА_3 вищевказаного рішення суду.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема,виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, смерті боржника тощо (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси представнику ПАТ «Ощадбанк» було видано виконавчий лист № 521/4224/2012.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи, можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

-посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

-інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч.2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» у вказаній вище редакції, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до частини першої статті 24, пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2677-УІ) державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Таким чином, існування рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 29.08.2013 року про дострокове стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором від 29.08.2007 року, а також відсутність в матеріалах справи № 521/17303/17-ц доказів відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 521/4224/2012 від 25.09.2013 року та доказів закінчення виконавчого провадження, у зв'язку зі смертю спадкодавця, дають підстави стверджувати, що ПАТ «Ощадбанк» можливо втратив право напримусове виконання рішення суду від 29.08.2013 року, а тому можливо не є кредитором спадкодавця ОСОБА_3 та не мав законних підстав длязвернення до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після його смерті.

Однак, судом першої інстанції зазначених обставин не було враховано, а тому вказані вище обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права (ст.ст. 6, 122, 213, 215, 235 ЦПК України, в редакції, чинній на час звернення з позовом), що, в свою чергу, призвело до неповного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що є безумовною підставою для скасування рішення (п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦГЖ України).

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто, за змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Проте, як вбачається з матеріалів справи № 521/17303/17-ц, а саме з 13-ї сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_3, спадкодавець проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16). Доказів того, що за вказаною адресою ОСОБА_3 проживав один, і разом з ним на час його смерті не проживали інші особи, які могли бути спадкоємцями, матеріали справи № 521/17303/17-ц не містять.

Таким чином, при розгляді даної справи суду належало з'ясувати, чи не прийняли спадщину інші особи, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що, в свою чергу, призвело до неповного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскаржуваним судовим рішенням від 17 травня 2018 року суд першої інстанції вирішив передати у власність територіальної громади - Одеської міської ради транспортний засіб - легковий седан, марки HYUNDAI, модель ACCENT, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1, реєстраційний номер - НОМЕР_2.

Однак, суд не встановив існування вказаного транспортного засобу на момент ухвалення рішення, та чи належав він на праві власності божнику ОСОБА_3 на день його смерті.

Враховуючи те, що спірний автомобіль згідно умов іпотечного договору знаходився у користуванні та розпорядженні ОСОБА_3, вказаний транспортний засіб міг бути знищений боржником (проданий на «розборку»), або реалізований з прилюдних торгів в порядку виконавчого провадження по примусовому виконанню вищевказаного рішення Малиновського районного суду м. Одеси, тощо.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів повністю погоджується з доводами апелянта - Одеської міської ради про те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, невірно встановив обставини справи, не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з цим, заява ПАТ «Ощадбанк» є безпідставною, а рішення суду першої інстанції є помилковим, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову ПАТ «Ощадбанк» у задоволенні заяви в повному обсязі.

При цьому колегія суддів виходить із того, що згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заявлених вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ПАТ «Ощадбанк», заінтересована особа - Одеська міська рада, при визнання спадщини відумерлою, відмовити.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на користь Одеської міської радисплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2643грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2018 року скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заінтересована особа - Одеська міська рада, при визнання спадщини відумерлою, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2643грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра