Провадження № 2/200/3774/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 грудня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Яковенко А.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім», ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії щодо усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року по цивільній справі № 200/2165/14-ц задоволено позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім», ОСОБА_2 про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним та виселення. Вказаним рішенням, зокрема, визнано ордер на заняття житлової площі в гуртожитку будівельних організацій, підприємств, учбових закладів України №59 від 07.02.2013 року, виданий Ремонтно-будівельним та експлуатаційним управлінням «Наш дім» Державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» на вселення ОСОБА_2 у кімнату АДРЕСА_1 недійсним; виселено ОСОБА_2 із кімнати АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого приміщення. 01 вересня 2014 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого судом у вказаній справі. В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем неодноразового направлялися вимоги щодо надання ОСОБА_2 іншого жилого приміщення вживалися інші дії, проте рішення суду залишається невиконаним. Позивач не має іншого житла та змушений разом з сім`єю проживати у родичів.

З урахуванням вимог уточненої позовної заяви, позивач просить суд:

-зобов`язати Дніпровську міську раду, ДП «Дніпропетровський домобудівний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім» надати ОСОБА_2 інше житлове приміщення на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року по цивільній справі № 200/2165/14-ц в місячний термін;

- зобов`язати ОСОБА_2 виселитися з кімнати АДРЕСА_1 в інше жиле приміщення на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року по цивільній справі № 200/2165/14-ц в місячний термін;

- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 03 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі, визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі та третя особа, які належним чином повідомлені про розгляд судом вказаної справи, не надали відзиву на позовну заяву, в зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст.ст.15. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 23 квітня 2009 року Дніпропетровським домобудівельним комбінатом РСЕУ «Наш дім» видано ордер №42 на зайняття житлової площі у гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується корінцем ордеру.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року по цивільній справі № 200/2165/14-ц задоволено позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім», ОСОБА_2 про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним та виселення.

Вказаним рішенням, зокрема, визнано ордер на заняття житлової площі в гуртожитку будівельних організацій, підприємств, учбових закладів України №59 від 07.02.2013 року, виданий Ремонтно-будівельним та експлуатаційним управлінням «Наш дім» Державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» на вселення ОСОБА_2 у кімнату АДРЕСА_1 недійсним; виселено ОСОБА_2 із кімнати АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого приміщення.

Рішення суду набрало законної сили 13 червня 2016 року.

01 вересня 2014 року державним виконавцем Куземченко А.С. Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №44539501 на підставі виконавчого листа №200/2165/14-ц від 21 серпня 2014 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська щодо виселення ОСОБА_2 із кімнати АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого приміщення.

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем на адресу Бабушкінської районної ради у м.Дніпропетровську направлено вимогу №0314/28577/10 від 02.09.2014 року щодо надання ОСОБА_2 іншого жилого приміщення.

На вказану вимогу голова Бабушкінської районної в місті ради ОСОБА_3 повідомив листом від 10.09.2014 року про те, що розподіл житла належить до повноважень виконавчих органів міських рад.

Державним виконавцем на адресу Дніпровської міської ради неодноразово направлялись вимоги щодо надання ОСОБА_2 іншого жилого приміщення, а саме: вимога №0314/31668/10 від 30.09.2014 року; вимога №0314/4287/10 від 12.03.2015 року; вимога №0314/6356/10 від 16.04.2015 року; вимога №0314/8293/10 від 21.05.2015 року; вимога №0314/9838/10 від 16.06.2015 року.

12 квітня 2018 року начальник Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганко О.В. звернувся до Дніпропетровської міської ради з вимогою надати ОСОБА_2 інше жиле приміщення в строк до 26 квітня 2018 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповіді на вказані вимоги до відділу ДВС не надходило.

07 червня 2018 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС місті Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сірим Д.В. здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою, добровільно рішення суду не виконує, що підтверджується актом державного виконавця від 07.06.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_1 на підставі Ордеру №42, виданого ДП «Дніпропетровський домобудівельний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім», 23 квітня 2009 року, має право на житло за адресою: АДРЕСА_2 , але не має можливості там проживати, так як вказаній кімнаті мешкає ОСОБА_2

ОСОБА_1 не має іншого житла, крім кімнати за № АДРЕСА_1 та вимушений з 2014 року до теперішнього часу разом з сім`єю проживати у родичів.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47 Конституції України).

Відповідно до пунктів 5-8 частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій.

Відповідно до Конституції СРСР і Конституції Української РСР громадяни Української РСР мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським

контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги (стаття 1 Житлового кодексу Української РСР).

На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною

підставою для вселення в надане жиле приміщення (частина 1 статті 58 Житлового кодексу України).

У разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно

бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.

У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з іншим підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали (стаття 117 Житлового кодексу Української РСР).

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (стаття 29 Цивільного кодексу України).

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 2 ЦПК України Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З матеріалів справи вбачається, що Дніпровська міська рада, а також ДП «Дніпропетровський домобудівний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім» не є боржниками за виконавчим провадженням № 44539501, тобто державний виконавець позбавлений можливості вжити відносно них заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на те, щоб змусити боржника виконати рішення суду, відповідно права позивача залишаються тривалий час непоновленими.

З урахуванням викладеного, та з огляду на приписи ч.2 статті 5 ЦПК України суд вважає, що спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді зобов`язання Дніпровську міську раду, ДП «Дніпропетровський домобудівний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім» надати ОСОБА_2 інше житлове приміщення на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року по цивільній справі № 200/2165/14-ц в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили є обґрунтованими та підлягають в цій частині задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 виселитися з кімнати АДРЕСА_1 в інше жиле приміщення на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року по цивільній справі № 200/2165/14-ц в місячний термін задоволенню не підлягають, оскільки вже є таке, що набрало законної сили, рішення суду про виселення ОСОБА_2 з зазначеного жилого приміщення з наданням іншого житлового приміщення, та відомостей про те, що інше житлове приміщення ОСОБА_2 надано, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім», ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії щодо усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням задовольнити частково.

Зобов`язати Дніпровську міську раду, Державне підприємство «Дніпропетровський домобудівний комбінат» в особі Ремонтно-будівельного та експлуатаційного управління «Наш дім» надати ОСОБА_2 інше житлове приміщення на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року по цивільній справі № 200/2165/14-ц в місячний термін з дня набрання цим рішенням суду законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску