Комінтернівський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року м. Харків

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду до подання позовної заяви з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Управлінню державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців департаменту реєстрації Харківської міської ради, будь-яким державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусом, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно юридичної особи Кооператив автогаражів «Харків», .

В обґрунтування заяви зазначив, що він є членом Кооперативу автогаражів «Харків», що підтверджується протоколом загальних зборів кооперативу про затвердження його вступу до членів кооперативу. 23.12.2019 року він дізнався, що 15.12.2019 року відбулося засідання правління Кооперативу автогаражів «Харків», та вказаним засіданням правління було прийнято рішення яке оформлено протоколом № 5 від 15.12.2019 року, відповідно до якого вирішено припинити Кооператив автогаражів «Харків» шляхом ліквідації, у зв`язку з тим, що вказаний кооператив має заборгованість перед Харківською міською радою.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що недотримання процедури прийняття рішення про ліквідацію Кооперативу автогаражів «Харків» порушило його права, як члена кооператву. Також вказав, що рішення про ліквідацію Кооперативу автогаражів «Харків» було прийнято не загальними зборами членів кооператву або зборами уповноважених, а засіданням правління.

Ознайомившись з матеріалами справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, яке полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В своїй заяві про забезпечення позову шляхом заборони Управлінню державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців департаменту реєстрації Харківської міської ради, будь-яким державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусом, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно юридичної особи Кооператив автогаражів «Харків», , заявник посилається на протокол № 5 засідання правління Кооперативу автогаражів «Харків» від 15.12.2019 року, яким вирішено припинити вказаний кооператив шляхом ліквідації.

Позивач посилається на те, що забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може почати процедуру ліквідації Кооперативу автогаражів «Харків», що в подальшому може утруднити розгляд справи та виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Однак, зазначений позивачем спосіб забезпечення позову щодо заборони проведення реєстраційних дій може призвести до перешкоджання господарській діяльності зазначеної юридичної особи.

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до наданої позивачем копії протоколу №1 загальних зборів (конференції) членів КА «Харків» від 25.03.2017 року , до складу зазначеного кооперативу входить більш ніж 17 членів, а отже забезпечення позову у спосіб зазначений позивачем може вплинути на права та інтереси не тільки позивача, а й інших членів зазначеного кооперативу.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки заявник посилається на загальні підстави забезпечення позову, тоді як доказів щодо необхідності його забезпечення та існування реальної загрози не виконання рішення суду, до суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

У відповідності до п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Суддя -М. Ю. Онупко