_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4004/16-ц
Провадження № 2/520/1836/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Абухіна Наталья Русланівна,

за участі представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Одеська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

08.04.2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні власністю позивача, а саме частиною веранди площею 2,4 кв.м. шляхом знесення стіни між верандами у буд. АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 262 кв.м. у АДРЕСА_2 , шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача, відповідно до встановленого розподілу та порядку користування земельної ділянки.

Ухвалою від 19.04.2016 року провадження у справі відкрито.

07.11.2016 року ухвалою суду задоволено клопотання сторони позивача та витребувано з КП "БТІ ОМР" докази /а.с.99-101 т.1/.

23.01.2017 року до суду надані витребувані докази.

27.02.2017 року ухвалою суду по справі зупинено провадження в зв`язку з призначенням експертизи по справі /а.с.167-171 т.1/.

24.03.2017 року матеріали справи повернуті без висновку експерта.

27.03.2017 року ухвалою суду провадження поновлено.

25.04.2017 року ухвалою суду задоволено клопотання сторони позивача та витребувано з Державного архіву докази /а.с.184-185 т.1/.

31.05.2017 року до суду надані витребувані докази.

31.05.2017 року ухвалою суду зупинено провадження по справі в зв`язку з призначенням експертизи /а.с.199-203 т.1/.

18.09.2017 року до суду надано висновок експертизи /а.с.2-33т.2/.

19.09.2017 року ухвалою суду провадження поновлено.

27.10.2017 року після ознайомлення з висновком експертизи позивач уточнила позовні вимоги /а.с.42-47 т.2/.

05.04.2018 року ухвалою суду по справі зупинено провадження та призначена додаткова експертиза /а.с.76-78 т.2/.

25.06.2018 року до суду повернуті матеріали справи з висновком додаткової експертизи /а.с.82-89 т.2/.

26.06.2018 року ухвалою суду провадження поновлено /а.с.91-92 т.2/.

29.08.2018 року до суду подано відзив на уточнений позов /а.с.96-98 т.2/.

17.12.2018 року ухвалою суду зупинено провадження по справі та призначено земельну експертизу /а.с.133-134 т.2/.

07.02.2019 року матеріали справи повернуті до суду з повідомленням про неможливість надання висновку /а.с.146 т.2/.

07.02.2019 року ухвалою суду провадження поновлено.

28.02.2019 року до суду надані письмові пояснення представника Одеської міської ради /а.с.150-158 т.2/.

25.03.2019 року ухвалою суду зупинено провадження по справі та призначено земельну експертизу /а.с.171-174 т2/.

22.07.2019 року до суду повернуто матеріали справи з висновком експерта /а.с.180 -219 т.2/.

22.07.2019 року ухвалою суду провадження поновлено.

16.10.2019 року після ознайомлення з висновком експертизи стороною позивача до суду надано уточнений позов, в якому позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована у АДРЕСА_2 , площею 525 кв.м., у відповідності до ідеальних часток співвласників будинку, а саме: власнику 29/50 частин ОСОБА_3 надати у користування 304,50 кв.м. земельної ділянки, власникам 21/50 частин ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надати у користування 220,50 кв.м. земельної ділянки, лінію межі між земельними ділянками, наданими у користування сторонам, визначити по варіанту порядку користування земельною ділянкою, відповідно до висновку №18/2019 судової земельно-технічної експертизи від 08.07.2019 року. При цьому встановити земельний сервітут для обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 /а.с.57 т.3/.

04.11.2019 року до суду від відповідачів надано відзив на уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 19.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача Танцюра О.А. уточнені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_3 посилається на те, що позивачу на праві власності належить 29/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Інші АДРЕСА_3 частин належать відповідачам по справі. Земельна ділянка, що є предметом спору, виділена сторонам у спільне користування, не приватизована та є власністю Одеської міської ради. Стомившись від постійних сварок з співвідповідачами за порядок користування земельною ділянкою, з метою встановлення правової визначеності, позивач бажає приватизувати земельну ділянку, еквівалентну до її частки будинку, та на якій знаходиться її власність, і для цього необхідно встановити порядок користування спільною земельною ділянкою. Позивач зазначає, що фактично відповідачі відгородили собі незаконно парканом земельну ділянку, яка не відповідає їх частині у власності будівлі, користуються без погодження з позивачем та без затвердження позивачкою угоди про порядок користування.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали, у відзиві від 04.11.2019 року представник відповідачів посилається на те, що позивач ОСОБА_3 в позовній заяві не вказує, на підставі яких норм матеріального права необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_4 . Люстдорфської дороги, враховуючи, що раніше між співвласниками будинку був встановлений порядок користування рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2003 року.

Представник Одеської міської ради в письмових поясненнях просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та посилається на те, що позов є необґрунтованим, обставини та посилання на норми законодавства є суперечливими, Висновок додаткової судової земельно-технічної експертизи від 19.06.2018 року №079/2018 суперечить матеріалам справи, позивачем не надано достатніх документів та не висловлено правової позиції з приводу порушення прав позивача як співвласника житлового будинку. Після уточнення ОСОБА_3 позовних вимог будь-яких додаткових письмових пояснень представник Одеської міської ради суду не надав.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Виконкому Кагановичської Райради депутатів трудящих від 03.05.1957 року №299 «Про надання земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлових будинків по Кагановичському району» було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку ОСОБА_6 , склад сім`ї 4 людини, ділянка №133, пл. 525 кв.м. 6 станція по Чорноморській дорозі /т.1 а.с.8/.

Рішенням Народного суду Київського району м. Одеси від 21.10.1970 року /т.1 а.с.9, 46-48/ шлюб, зареєстрований 15.09.1951 року в Одеському міськбюро ЗАГС м. Одеси між ОСОБА_6 , 1927 року народження, та ОСОБА_7 , 1930 року народження, розірвано. Виділено на праві особистої власності ОСОБА_7 в домоволодінні АДРЕСА_5 по 6 АДРЕСА_6 6 станції АДРЕСА_7 дороги кімнату 10,6 кв.м., кімнату 6,2 кв.м. та коридор 4,15 кв.м. та веранду 14,35 кв.м., що складають 29/50 частин будинку. ОСОБА_6 виділено на праві особистої власності кімнату 18,9 кв.м., веранду 7,3 кв.м., що складають 21/50 частин домоволодіння.

В подальшому власник 21/50 частин спірного домоволодіння помер.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2003 року визнано за ОСОБА_8 право власності на 21/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлової кімнати пл. 18,9 кв.м., веранди пл. 7,3 кв.м. в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 .

Вказаним рішенням суду також визначено наступний порядок користування земельною ділянкою загальною площею 525 кв.м. по АДРЕСА_4 :

- В користування ОСОБА_7 виділити земельну ділянку площею 262 кв.м., в користування ОСОБА_8 виділити земельну ділянку площею 262 кв.м. Лінія розподілу проходить по міжквартирним перегородкам, далі вздовж зовнішніх стін будинку по прямій до перетину з межею сусідньої ділянки /т.1 а.с.10/.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2003 року визнано дійсним договір купівлі-продажу 21/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_8 з іншого. Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_9 право власності в рівних частках на 21/50 частину домоволодіння АДРЕСА_1 /т.1 а.с.12/.

Судом досліджено Схему, складену 31.07.2006 року, якою визначено варіант порядку користування земельною ділянкою /т.3 а.с.2/. Схема містить приписи «От представленного варианта не возражаю» ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , особисті підписи яких засвідчені 11.08.2006 року Головою УКО-5.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем майна ОСОБА_8 , 1957 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 29/50 часток житлового будинку під АДРЕСА_1 адреса АДРЕСА_8 АДРЕСА_2 ) /т. 1 а.с.14/.

Згідно з Договором дарування від 10.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., ОСОБА_10 передала безоплатно в дарунок, а ОСОБА_3 прийняла у власність 29/50 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та складається в цілому з: літ. «А» - житловий будинок з черепашника, загальною площею 89,8 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м., та надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці площею 604 кв.м., що знаходиться у фактичному користуванні /т.1 а.с.16/.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 була здійснена реконструкція належної їм частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, оформлена відповідна Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ОД 9 від 24.07.2012 року, проте Наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №01-13/40ДАБК від 01.11.2016 року зазначену декларацію скасовано.

Судом досліджено Висновок №102/2017 судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі №520/4004/16-ц, складений 28.08.2017 року судовим експертом Скибінською Т.М. /т.2 а.с.2-34/, виходячи з місця розташування житлового будинку та надвірних будівель на земельній ділянці, площею 612,3 кв.м., розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , експерт, враховуючи фактичний порядок користування будівлями між співвласниками, а також Копію листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 13.11.2016 р. (про скасування декларації про готовність об`єкту до експлуатації №ОД14215849, від 24.07.2012 р. з реконструкції частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_9 , замовник ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ) запропоновано два варіанта користування земельною ділянкою, розташованою за вищевказаною адресою, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , відповідно до ідеальних часток співвласників.

Також зазначеним Висновком визначено, що фактична площа земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , згідно наданого Технічного звіту по топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки, виконаного ПП « ОСОБА_13 » (кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста №011418), складає 612,3 кв.м. Фактична площа вказаної земельної ділянки не відповідає рішенню «Кагановического райсовета депутатов трудящихся» від 03.05.1957 року №299 про виділення 525,0 кв.м. і договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 29.08.1958 року, де надлишки складють 87,3 кв.м.

Встановити за рахунок чого збільшилась фактична площа вищевказаної земельної ділянки, експерту не надається можливим, в зв`язку з тим, що відсутні каталоги координат по плану, який є додатком до рішення «Кагановического райсовета депутатов трудящихся» від 03.05.1957 року №299 про виділення 525,0 кв.м.

Згідно наданого Технічного звіту по топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки, виконаного Приватним підприємцем « ОСОБА_13 » (кваліфікаційний сертифікат інженера геодезиста №011418), вказано про те, що між співвласниками земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , склався порядок користування, при якому:

- в фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка площею 267,52 кв.м.

Відповідно, в фактичному користуванні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знаходиться земельна ділянка площею 344,78 кв.м.

Фактичний порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , який існує між співвласниками, не відповідає порядку користування, який склався на підставі рішення суду від 04.06.2003 року, в зв`язку з тим, що в вищевказаному рішенні порядок користування визначався, виходячи з площі земельної ділянки 525,0 кв.м., а не з 612,3 кв.м.

В судовому засіданні 05.04.2018 року судовий експерт Скибінська Т.М. підтримала наданий висновок експертизи в повному обсязі.

Відповідно до Висновку №079/2018 додаткової судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі №520/4004/16-ц, складеного 19.06.2018 року судовим експертом Скибінською Т.М. /т.2 а.с.83-89/, встановлено, що площа земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , що відводилась в безстрокове користування, згідно копії Рішення Виконкому Кагановичської райради депутатів трудящих №299 від 03.05.1947 р. та копії Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності від 29.08.1958 р. збільшилась на 0,0083 га за рахунок:

- самозахоплення земельної ділянки, площею 0,0078 га з боку АДРЕСА_6 ;

- частини земельної ділянки з боку суміжного землекористувача (землевласника), площею 0,0005 га, розташованої по АДРЕСА_10 .

Судом досліджено Висновок експерта №18/2019 судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №520/4004/16-ц, складений 08.07.2019 року судовим експертом Чорною Ю.П. /т.2 а.с.181-219/, яким виходячи з вимог нормативно-технічної документації, приймаючи до уваги користування між співвласниками будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці, враховуючи наявність копії листа від 03.11.2016 р. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації №ОД 9 від 24.07.2012 р. з реконструкції частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_9 . АДРЕСА_6 дороги (замовник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) експерт надає на розгляд суду один технічно можливий варіант порядку користування земельною ділянкою площею 525,0 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_9 ст. Люстдорфської дороги, у відповідності до ідеальних часток співвласників. При запропонованому варіанті порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_11 , АДРЕСА_6 , між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , експерт вважає необхідним організувати територію сервітуту площею 4,0 кв.м. з межами «12-11-11-12-12» для обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За правилом частини другої статті 120 ЗК України (в ред., чинній на час набуття права власності на 29/50 частин житлового будинку позивачем ОСОБА_3 ), якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на будівлю, споруду.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником (користувачем) земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю повинні застосовуватись до права користування земельною ділянкою.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи встановлено, що на теперішній час сторони по справі є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: позивачу ОСОБА_3 належить 29/50 часток житлового будинку та відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 21/50 часток житлового будинку. При цьому земельна ділянка, на якій розташоване зазначене домоволодіння, перебуває в користуванні співвласників будинку та є власністю територіальної громади міста Одеси.

Судом встановлено, що після виділу 03.05.1957 року земельної ділянки площею 525 кв.м. ОСОБА_6 для індивідуального будівництва будь-яких інших дій щодо оформлення прав користування чи прав власності на частини цієї ділянки не здійснювалось. З висновків експертизи вбачається, що на теперішній час в фактичному користуванні сторін перебуває земельна ділянка більшої площі, ніж була надана ОСОБА_6 , однак документів щодо правомірного користування такою ділянкою суду не надано, відтак вирішувати питання щодо порядку користування земельною ділянкою, яка відрізняється від виділеної ОСОБА_6 в 1957 році, неможливо, в зв`язку з чим предметом розгляду даної справи є питання встановлення порядку користування саме земельною ділянкою площею 525 кв.м., що була виділена ОСОБА_6 відповідно до Рішення Виконкому Кагановичської Райради депутатів трудящих від 03.05.1957 року №299 «Про надання земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлових будинків по Кагановичському району».

Суд зазначає, що рішенням суду від 04.06.2003 року між співвласниками домоволодіння (на той час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) був встановлений порядок користування земельної ділянки, а саме: в користування ОСОБА_7 виділено земельну ділянку площею 262 кв.м., в користування ОСОБА_8 виділено земельну ділянку площею 262 кв.м. Лінія розподілу проходить по міжквартирним перегородкам, далі вздовж зовнішніх стін будинку по прямій до перетину з межею сусідньої ділянки

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули права власності на 21/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до рішення суду від 23.06.2003 року, відтак отримали в користування частину ділянки площею 262 кв.м.

31.07.2006 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 складено схему, на якій відображено порядок користування спірною земельною ділянкою.

Щодо вказаного доказу - схеми, яка була надана під час розгляду справи стороною відповідача та не визнавалась стороною позивача як доказ існування фактичного порядку користування земельною ділянкою, суд зазначає наступне.

Схема є належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки представником відповідачів ОСОБА_2 суду для огляду було надано оригінал вказаної схеми, який чітко засвідчений представником ОСОБА_14 , є відтиск печатки, який не втратив колір.

Вказана схема узгоджується з наявними у справі висновками експертиз щодо розташування розмежувальної огорожі між сторонами.

Таким чином, всі наявні та досліджені докази підтверджують, що на час переходу права власності до позивача ОСОБА_3 вона достеменно була обізнана щодо даного існуючого порядку користування земельною ділянкою, який за розмірами не відповідав ідеальним часткам співвласників житлового будинку.

Таким чином, судом встановлено, що з 31.07.2006 року між співвласниками домоволодіння існує конкретно визначений порядок користування земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_3 набула у власність 29/50 частин домоволодіння по АДРЕСА_4 відповідно до договору дарування від 10.03.2015 року.

Судом встановлено, що на теперішній час частини земельної ділянки, якими користуються співвласники розмежовані огорожею, що була встановлена ще до набуття ОСОБА_3 права власності на частину будинку, та наявними на земельній ділянці спорудами. Перешкод в користуванні житловим будинком та господарськими спорудами, що перебувають у власності сторін, в ході судового розгляду справи судом не виявлено.

Враховуючи викладені стороною позивача вимоги як в першому варіанті позовних вимог, так і в подальших уточненнях, суд вважає, що по матеріалам справи чітко просліджується, що на час набуття ОСОБА_3 права власності на 29/50 частин житлового будинку порядок користування земельною ділянкою існував, тому доводи позивача щодо сварок між сторонами та спорудження на межі інших будівель, які б свідчили про порушення прав позивача як суміжного землекористувача, в ході судового розгляду справи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи позивача щодо наявності в користуванні більшої площі, ніж виділялось по першовідводу, судом не приймаються до уваги, оскільки сама сторона позивача в судовому засіданні підтвердила факт користування земельною ділянкою, яка захоплена та використовується і позивачем зі сторони вулиці (див. додаток №3 до Висновку експерта №18/2019 від 08.07.2019 р.).

Власник земельної ділянки - Одеська міська рада, представник якої був учасником даної справи, щодо встановлених розмірів самозахоплених сторонами по справі земель територіальної громади міста обізнаний, та за бажання має підстави для врегулювання вказаної проблеми в передбачений законом спосіб, пред`явивши претензії як до позивача, так і до відповідачів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В ході судового розгляду справи стороною позивача не доведено порушення, невизнання або оспорювання її прав користування частиною спірної земельної ділянки з боку відповідачів. Суду не надано належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів та не наведено правового обґрунтування необхідності встановлення іншого порядку користування спірною земельною ділянкою, ніж визначеного в рішенні суду від 04.06.2003 року (по 262 кв.м.) та зафіксованого в схемі від 31.07.2006 року (також по 262 кв.м.).

Представник позивача вказувала, що підставою для звернення до суду є наявність сварок та непорозуміння між сторонами справи, однак належних доказів щодо існування таких непорозумінь та того, в чому саме вони полягають, в ході розгляду справи не надала.

Суд також зазначає, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі мали намір ввести в експлуатацію реконструйовану частину житлового будинку шляхом реєстрації Декларації. Стороною позивача були здійснені дії щодо перевірки правомірності внесеної відповідачем Декларації про готовність об`єкту до експлуатації №ОД 9 від 24.07.2012 року та Наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №01-13/40ДАБК від 01.11.2016 року вказана декларація була скасована.

Судом вказані докази не приймаються до розгляду, оскільки в первісних позовних вимогах позивач заявляла вимоги щодо зобов`язання усунути перешкоди відносно спорудження стіни веранди, однак після уточнення вимог позивач підтримала лише вимоги щодо землекористування та проведені судові експертизи стосувались лише визначення порядку користування земельною ділянкою.

Стосовно заперечень сторони відповідачів з посиланням на невизначену правову позицію позивача, необгрунтованість заявлених вимог суд зазначає наступне.

Сторона позивача, відповідаючи на питання щодо правових підстав заявлених вимог неодноразово наполягала на ч. 4 ст. 120 ЗК України. При цьому будь-яких доводів, підтверджених доказами, щодо неприйняття існуючого порядку користування земельною ділянкою, який не відповідає ідеальним часткам, суду наведено не було.

Всі досліджені та проаналізовані в даному судовому рішенні докази свідчать про обгрунтованість заперечень сторони відповідачів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 120, 158 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа - Одеська міська рада (ЄДРПОУ 359165, місцезнаходження 65004, м. Одеса, пл. Думська, 1), про встановлення порядку користування земельною ділянкою, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 26.12.2019 року.

Суддя Васильків О. В.