Ухвала

26 грудня 2019року

м. Київ

справа № 754/16825/19

провадження № 61-202вп19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши питання про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направлено до Верховного Суду для визначення підсудності з посиланням на статтю 29 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвала мотивована тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження перебування відповідача ОСОБА_2 , який є громадянином Німечинни, на території України та реєстрації його місця проживання у місті Києві, у зв`язку з чим підсудність справи має визначити Верховний Суд.

24 грудня 2019 року матеріали цивільної справи № 754/16825/19 надійшли до Верховного Суду.

Визначення підсудності цієї справи не належить до повноважень Верховного Суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 29 ЦПК України, яка має назву «Підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами», підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Таким чином, підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається суддею Верховного Суду, якщо обидві сторони проживають за межами України.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується як штампом реєстрації її місця проживання в паспорті серії НОМЕР_1 , так і позовною заявою, в якій також зазначена вказана адреса. Сторони зареєстрували всій шлюб 15 жовтня 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім`ї.

Отже, в даному випадку одна із сторін проживає на території України.

Згідно з частинами другою, десятою статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо, зокрема він не може з поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована та проживає у місті Києві, то відсутні правові підстави для визначення Верховним Судом підсудності цієї справи відповідно до статті 29 ЦПК України.

Керуючись статтями 28, 29 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у визначенні підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Матеріали цивільної справи № 754/16825/19 повернути до Деснянського районного суду міста Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук