Справа № 428/3970/19
Провадження № 2/428/1552/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Посохов І.С., розглянувши позовну заяву адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Розглянувши вказану позовну заяву, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З позовної заяви та матеріалів доданих до неї вбачається, що представник позивача просить визнати дії Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» щодо нарахування ОСОБА_2 плати за послуги з централізованого опалення протиправними та зобовязати скасувати нарахування за період з квітня 2016 року по лютий 2019 року.

З огляду на вищенаведене суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками теплопостачальної організації інформаційний листок, з якого позивач дізнався про нарахування йому заборгованості за оплату послуг централізованого опалення, є лише фіксацією суми заборгованості, яку на думку відповідача позивач має сплатити за отримані послуги, тому оскарження лише факту внесення даних про наявність заборгованості до листа-розрахунку, який не встановлює для споживача будь-яких обовязків, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений лист-розрахунок може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо стягнення заборгованості за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води, при вирішенні якого суд зобовязаний дати оцінку щодо законності нарахування заборгованості споживачу послуг.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах ОСОБА_3 Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18 та від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц при розгляді цивільних справ у подібних правовідносинах, висновки яких, на думку суду, можуть бути застосовані за аналогією і до правовідносин у даній справі.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання дій щодо нарахування плати за послуги з централізованого опалення протиправними та зобовязання скасувати нарахування, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

За таких обставин, враховуючи, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду, а обраний позивачем спосіб захисту прав сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, вважаю, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260, 263 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. С. Посохов