ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1114/18

Головуючий у першій інстанції - Слісар А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/61/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар - Позняк О.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_2, відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року у складі судді Слісар А.В., повний текст якої складений 02.10.2018 року у м. Мена Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, які були стягнуті рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 09.07.2013 року на їх спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 450 грн., посилаючись на те, що цих коштів не вистачає на утримання дитини, а тому просила збільшити розмір та стягнути 4 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року позов задоволено частково, збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 09.07.2013 року та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 200 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким повністю задовольнити її позов, стягнувши аліменти з відповідача у твердій грошовій формі в розмірі 4 500 грн. 00 коп.

Доводи скарги зводяться до того, що рішення є незаконним і необґрунтованим, суд не дотримався вимог Закону України «Про охорону дитинства» та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», адже сума, яку визначив суд не достатня для утримання дитини, забезпечення гармонійного її розвитку та не відповідає положенням ст. 182 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд має визначити розмір аліментів.

Зазначає, що відповідач також згідно з ст. 185 Сімейного кодексу України зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом тощо).

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Задовольняючи частково позов та збільшуючи розмір аліментів до 1 200 грн. 00 коп., суд першої інстанції виходив з того, що аліменти, які стягуються рішенням суду від 09.07.2013 року у твердій грошовій сумі 450 грн. 00 коп. є занадто малими для гармонійного розвитку дитини та меншими за гарантований розмір, який повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також суд врахував, що відповідач не заперечував щодо збільшення розміру аліментів, має на праві власності автомобіль вартістю 200 000 грн. 00 коп. та врахував ще і той факт, що старша дитина позивача хворіє.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд та вважає, що при ухваленні рішення суд вірно застосував норми матеріального і процесуального права та в повному обсязі дослідив обставини даної справи.

Встановлено, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 09.07.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 450 грн. 00 коп., починаючи з дня подання позовної заяви і досягнення дитиною повноліття (а. с. 5).

Син ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також ОСОБА_2 має дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також перебуває на утриманні позивача, дитина має інвалідність (а. с. 6, 7, 34, 35).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів з 450 грн. 00 коп., який був визначений рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 09.07.2013 року, що був збільшений судом першої інстанції у даній справі до 1 200 грн. 00 коп., є таким, що відповідає забезпеченню гармонійного розвитку сина ОСОБА_7, також саме такий розмір визначений судом з урахуванням положень, передбачених частиною 1 статтею 182 Сімейного кодексу України та дійсних обставин справи на підставі наданих позивачем доказів, крім того, він не є меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що сума, яку визначив суд є не достатньою для утримання дитини і що саме 4 500 грн. 00 коп., яку просила стягнути позивач, на її думку буде достатньою, не підтверджені належними доказами, а посилання на те, що батьки зобов'язані брати участь і у додаткових витратах на дитину, що передбачено ст. 185 Сімейного кодексу України та положення якої не були враховані судом, в даному випадку, до уваги не приймаються, а ця норма закону застосуванню не підлягає, оскільки така позовна вимога позивачем не заявлялась не була предметом розгляду даної справи судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведеного виходить, що Менський районний суд Чернігівської області ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Апеляційна скарга не містить доводів, які б давали підстави для його зміни або скасування, а тому задоволенню вона не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 03 квітня 2019 року.

Головуючий: Судді: