Справа № 185/9751/19
Провадження № 2-к/185/7/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.,

за участю секретаря судового засідання Муржиєвої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлоград Дніпропетровської області клопотання Відділу освіти, спорту та туризму адміністрації Ленінського району міста Гродно Республіки Білорусь про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення суду Ленінського району міста Гродно від 26 червня 2019 року про стягнення витрат з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , який знаходиться на державному утримані, на користь Відділу освіти, спорту та туризму адміністрації Ленінського району міста Гродно, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2019 року на адресу суду з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшло клопотання Відділу освіти, спорту та туризму адміністрації Ленінського району міста Гродно Республіки Білорусь про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення білоруського суду від 26 червня 2019 року, яке було винесено по цивільній справі за позовом Відділу освіти, спорту та туризму адміністрації Ленінського району міста Гродно до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання дитини, яка знаходиться на державному забезпеченні.

На виконання вимог ч.1 ст.467 ЦПК України судом повідомлено ОСОБА_1 про надходження зазначеного клопотання та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти нього клопотання.

В передбачений ч.1 ст.467 ЦПК України строк від ОСОБА_1 до суду письмових заперечень на клопотання про надання дозволу на виконання на території України рішення білоруського суду не надходило.

Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року клопотання призначено до судового розгляду на 20 грудня 2019 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи своєчасно сповіщений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (http://pvm.dp.court.gov.ua). Питань про перенесення розгляду даного клопотання до суду не надходило.

За вимогами ч.1 ст.464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання: (перебування) або місцезнаходження боржника.

Відповідно до ч.5 ст.467 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити за наступних підстав.

Правовідносини, що виникли з приводу визнання та виконання в Україні рішення іноземного суду, регулюються гл.1 розд.IX ЦПК України, розділом V Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року зі змінами, внесеними наказом № 29/5/2 від 11 січня 2016 року (далі - Інструкція) з урахуванням умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних, справах від 22 січня 1993 року.

В силу ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеною державами-членами Співдружності Незалежних держав у м. Мінську 22 січня 1993 року, учасницями якої є Україна і Республіка Білорусь, яка була ратифікована Верховною Радою України із застереженнями, (далі Конвенція) Україна взяла на себе зобов`язання визнавати і виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції.

Частиною 1 ст.81 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях, у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду Ленінського району міста Гродно від 26 червня 2019 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь Відділу освіти, спорту та туризму адміністрації Ленінського району міста Гродно витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , який знаходиться на державному утримані.

Згідно ч.1 ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (далі Постанова) зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до міжнародних договорів України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення, воно не набрало законної сили, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набрання законної сили; відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд; у справі між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав на території Договірної Сторони, де має бути визнано й виконано рішення, вже було постановлено рішення, що набрало законної сили, або установою цієї Договірної Сторони раніше було порушено провадження, або ж є визнане рішення суду третьої держави; згідно з положеннями даного міжнародного договору, а в не передбачених ним випадках згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано й виконано, справа належить до виключної компетенції її установи, спір вирішено не компетентним судом; відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі про договірну підсудність; закінчився строк давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

У п.15 Постанови роз`яснено, що коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює даний факт, суд повинен з`ясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших, поданих сторонами, доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи.

Як вбачається з заочного рішення суду Ленінського району міста Гродно від 26 червня 2019 року та матеріалів доданих до клопотання, відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином.

Вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій у відношенні ОСОБА_1 на території України не виконано, у зв`язку з тим що, тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО.

Отже його виконання не можливе, у зв`язку з неможливістю відправки судового виклику за адресою: вул. Стратонавтів, селище шахти «Жовтнева» Донецької області, так як зазначена територія є тимчасово окупованою.

Відповідно до відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Донецькій області від 14 листопада 2019 року, на запит Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

Відповідно до ч.2 ст.464 ЦПК України, якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суд) розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Будь-яких інших даних про місце проживання, реєстрацію місця проживання на території України, місцезнаходженням в Україні майна ОСОБА_1 матеріали клопотання не містять.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що Договірні Сторони надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, їх вручення.

Згідно зі статтями 10, 11 Конвенції, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані її мовою або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти. Вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність належного повідомлення відповідача у справі відповідно до норм Конвенції, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 є громадянином іншої держави, та постійне місце реєстрації або проживання на території України матеріали клопотання, заочне рішення суду Республіки Білорусь не містять.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.468 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Відповідно до п.б ст.55 Конвенції, у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо відповідач не приймав участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було вчасно і належно вручено виклик до суду.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не був присутнім при постановлені рішення, та у зв`язку з тим, що він не був повідомлений про розгляд справи, та в матеріалах справи відсутні відомості про його належне повідомлення щодо часу та місця розгляду справи, доручення про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій у відношенні ОСОБА_1 на території України не виконано, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 53, 55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах держав членів СНД від 22 січня 1993 року, ст.ст.260-261, 352, 354, 467, 468, 469 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Відділу освіти, спорту та туризму адміністрації Ленінського району міста Гродно Республіки Білорусь про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного рішення суду Ленінського району міста Гродно від 26 червня 2019 року про стягнення витрат з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , який знаходиться на державному утримані, на користь Відділу освіти, спорту та туризму адміністрації Ленінського району міста Гродно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: У. М. Болдирєва