Справа № 183/4028/18
№ 2/183/646/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

05.07.2018 року АТ «Укрсобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 508178,97 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 26.10.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1/97-5, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 157 500 грн. в порядку і на умовах, зазначених Договором, а відповідач, зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення. За користування кредитом встановлена відсоткова ставка у розмірі 18,00% річних

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов кредитного договору не виконував взяті на себе зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 07.06.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 508178,97, з яких: заборгованість за кредитом 133 125 грн., заборгованість за відсотками 322 262,13 грн., розмір інфляційних витрат 15975,01 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 36816,83 грн.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майної Г.Є. від 08 листопада 2018 року, - відкрите спрощене позовне провадження по справі (а.с. 62).

В зв`язку з закінченням повноважень судді Майної Г.Є. 22.11.2018 року справа передана в провадження судді Сороки О.В.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить їх задовольнити, надавши відповідну заяву, в судове засідання не з`явився.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору він отримав грошові кошти у розмірі 157500 грн., зі сплатою 18% річних. Кошти повинні погашатися ануїтентними платежами у строк до 10 жовтня 2012 року, згідно погодженого графіку. Таким чином, поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили і строк виконання боржником окремих зобов`язань. У відповідності до п.2.4.1 договору сплата відсотків здійснюється у валюті на рахунок № НОМЕР_1 в Новомосковському відділенні філії АКБ «Укрсоцбанк» включно до 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані відсотки, а також в день дострокового повернення кредиту. За весь час дії кредитного договору відповідачем погашено банку лише частково відсотки у розмірі 16875 грн., останній платіж було здійснено 13.11.2006 року. Відповідач звертає увагу, що не отримував вимогу про погашення заборгованості і вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані позивачем докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26.10.2005 року Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1/97-5, відповідно до умов п.1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 157 000 грн., зі сплатою 18% річних, з графіком погашення основної заборгованості з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10 жовтня 2012 року. Кредит надавався для проведення ремонту елінга, що розташований в м.Алушта. (а.с. 37-38).

Станом на 07.06.2018 року відповідач не повернув надані йому грошові кошти, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 508178,97, з яких: заборгованість за кредитом 133 125 грн., заборгованість за відсотками 322 262,13 грн., розмір інфляційних витрат 15975,01 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 36816,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 13-15)

Правовідносини, що вникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону, а саме.

Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості.

Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори, водночас, звертаючись до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Поняття «строк договору» та «строк виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, строк кредиту становить до 10.10.2012 року, відповідно до загальних умов кредитування надання кредиту здійснюється з дати укладення кредитного договору. Повернення кредиту здійснюється в терміни встановлені Графіком погашення кредиту.

З аналізу поданих доказів виходить, що сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Тобто в даному випадку строк дії договору співпадає зі строком кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами кредитного договору (п.1.1. Договору) сторони погодили строк кредиту 10.10.2012 року, а також порядок сплати відсотків, який здійснюється у валюті на рахунок № НОМЕР_1 в Новомосковському відділенні філії АКБ «Укрсоцбанк» включно до 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані відсотки, а також в день дострокового повернення кредиту (п. 2.4.1).

Крім того, за вимогами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Письмового договору про збільшення позовних вимог суду не надано, тому до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж був здійснений відповідачем 13.11.2006 року, договір був укладений строком до 10.10.2012 року, і саме з цього періоду почався перебіг строку позовної давності, з позовом банк звернувся лише 05.07.2018 року, тобто із порушенням положень ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України.

У відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 22.03.2017 р. № 6-2320цс16.

Аналізуючи викладене, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку про доцільність застосування строку позовної давності до даних правовідносин та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити Акціонерному товариству «Укрсобанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/97-05 від 26.10.2005 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.