ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Лілія Василівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2004 року вона, на підставі договору купівлі-продажу, придбала Ѕ частину домоволодіння та Ѕ частку земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Згодом вона дізналася про існування заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року, згідно якого визнано частково недійсними договори купівлі-продажу та визнано покупцями за цими договорами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Вказане заочне рішення за її заявою скасовано ухвалою того ж суду від 02 лютого 2017 року, а 19 червня 2017 року цю цивільну справу залишено без розгляду.

Отже, правовий статус Ѕ частини домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 повернуто у первинний стан.

Однак, при зверненні до державного реєстратора вона не змогла скасувати записи щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_3 уклав договір дарування щодо вказаного майна із ОСОБА_2 .

На даний час ОСОБА_2 володіє цим майном незаконно.

Враховуючи, вищезазначені обставини, просить витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається із наступного: А-1 - житловий будинок шлакоблочний, площею 54,9 кв.м., Б - сараю дерев`яномазаного, В - сараю дерев`яномазаного, З - вбиральні дерев`яної, 1-6, І, ІІ - споруди, мостіння, та Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0415 га по вказаній адресі на її користь (а.с. 1-8).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., про витребування майна із чужого незаконного володіння- задоволено частково.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається із наступного: А-1 - житловий будинок шлакоблочний, площею 54,9 кв.м., Б - сараю дерев`яномазаного, В - сараю дерев`яномазаного, З - вбиральні дерев`яної, 1-6, І, ІІ - споруди, мостіння, яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15 липня 2016 року, що зареєстрований за реєстровим номером 1466, який посвідчено приватним нотаріусом Кокосадзе Л.В.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення суду про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування 1/2 частини земельної ділянки із чужого незаконного володіння жодним чином не обґрунтовані та не відповідають матеріалам справи, оскільки суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог щодо витребування 1/2 частки земельної ділянки по АДРЕСА_1 , посилався на можливий вплив рішення на права та обов`язки Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, а не сторін.

При цьому, суд не навів мотивів, обставин та правових підстав, які б свідчили про можливість вищезазначеного впливу рішення.

Зі змісту ч. 3 ст. 53 ЦПК України та висновку суду вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області судом віднесено до категорії третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Необхідно зазначити, що даний вид третіх осіб не є суб`єктом спірних правовідносин.

Участь у розгляді цивільної справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, пов`язана з допомогою при відстоюванні інтересів та захисту прав тієї сторони, на боці якої вони беруть участь при розгляді цивільної справи і є правом такої особи, а не обов`язком.

При цьому, в оскаржуваному судовому рішенні відсутні будь-які мотиви щодо необхідності залучення вищевказаної особи так само не зазначено на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Рішення суду першої інстанції переглядається в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, оскільки оскаржується лише в частині відмови узадоволенні позовних вимог про витребування 1/2 частини земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14 травня 2004 року, ОСОБА_1 придбала домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається із наступного: А-1 - житлового будинку шлакоблочного, площею 54,9 кв.м, Б - сараю дерев`яномазаного, В - сараю дерев`яномазаного, З - вбиральні дерев`яної, 1-6, І, ІІ - споруд, мостіння, та Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0415 га по АДРЕСА_1 (а.с. 22-24, 25-26).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року, що ухвалено у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу та визнання права власності, визнано частково недійсними вказані договори купівлі-продажу в частині зазначення покупця і визначено покупцями Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 та Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0415 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках, та визнано за ними право власності на вказані об`єкти нерухомого майна (а.с. 27-29).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року вказане заочне рішення за заявою ОСОБА_1 скасовано (а.с. 30).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу та визнання права власності, залишено без розгляду (а.с. 31).

При зверненні до державного реєстратора для оформлення права власності на Ѕ частину домоволодіння та Ѕ частку земельної ділянки, які були предметом спору, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що права власності на вказані об`єкти нерухомості оформлені за ОСОБА_2 на підставі договору дарування (а.с.32, 39-40). Як вбачається із договорів дарування від 15 липня 2016 року, ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, подарувала ОСОБА_2 Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 та Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0415 га по АДРЕСА_1 (а.с. 44-45).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині, суд першої інстанції посилався на те, що до справи не долучено як учасників процесу Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оскільки рішення по справі безпосередньо вплине на їх права та обов`язки щодо сторін по справі, зокрема, позивача.

Проте, з даним висновком погодитись не можливо, оскільки в оскаржуваному судовому рішенні відсутні будь-які мотиви щодо необхідності залучення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та не зазначено, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у даній справі.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 набула право власності на спірне майно безоплатно на підставі договору дарування, а ОСОБА_4 не мала правової підстави передавати це майно їй у дар, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині та витребування Ѕ частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0415 га по АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15 липня 2016 року, реєстровий номер 1468, який посвідчено приватним нотаріусом Кокосадзе Л.В.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С. Городнича

О.В.Лаченкова