НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4108/17
№ 2-др/183/8/19
24 грудня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «22 сторіччя» у задоволенні позову до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг продавцю нерухомості № 16095 від 29.12.2016 року

03 грудня 2019 року представник відповідача - Веснін С .О. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, представник відповідача просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15200 грн.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.30Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог.

В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 28 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Весніним С.О. (а.с. 74), попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10500 грн. (а.с. 96), а також акт приймання-передачі виконаних робіт від 18 жовтня 2019 року за договором про надання правничої допомоги від 28.11.2016 року (а.с. 224), який містить зобов`язання ОСОБА_1 сплатити вартість наданих послуг у розмірі 15200 грн. протягом місяця з моменту укладення (підписання) цього Акту.

Таким чином, до матеріалів справи представником відповідача не подано належних доказів у виді квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківський документу, касового чеку тощо про понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача документально підтверджених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити представникові відповідача ОСОБА_1 - адвокату Весніну Сергію Олександровичу у прийняття додаткового рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «22 сторіччя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг продавцю нерухомості № 16096 від 29.12.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.