Ухвала

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 520/7566/15-ц

провадження № 61-47573св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року у складі судді Пучкової І. М. та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 30 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Цюри Т. В., Гірняк Л. А.,

Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 12 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 674-ф03.9/75, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 250 000,00 грн, із графіком повернення кредиту, передбаченим пунктом 1.1.1 договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 11 жовтня 2017 року, зі сплатою 15,0 % річних за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором кредиту 12 жовтня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 07-15/1353, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалася солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та випадках, передбачених договором кредиту.

Свої зобов`язання, визначені пунктом 3.1 договору кредиту, банком виконано належним чином та у повному обсязі.

12 грудня 2008 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору кредиту, у якій домовилися про встановлення процентної ставки за користування кредитом на рівні 22,0 % річних.

Неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором кредиту призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 21 травня 2015 року становить 809 914,52 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь зазначену заборгованість за договором кредиту

від 12 жовтня 2007 року № 674-ф03.9/75.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року позов

ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 12 жовтня

2007 року № 674-ф03.9/75 у загальній сумі 809 914,52 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 235 243,69 грн, заборгованості за відсотками за кредитним договором - 302 645, 24 грн, пені за несвоєчасне повернення кредиту - 32 239, 87 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 78 281,07 грн, інфляційних виплат за кредитом - 47098,62 грн, інфляційних виплат за відсотками -

114 406,04 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що вимоги є доведеними та обґрунтованими, оскільки позичальник неналежним чином виконує умови договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року скасовано в частині стягнення заборгованості та судового збору з ОСОБА_2 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з позичальника заборгованості за кредитом, проте не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з поручителя, оскільки порука є припиненою у зв`язку із збільшенням розміру процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У листопаді 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси

від 12 квітня 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 30 жовтня 2018 року у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в якій просив ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 4.5 договору кредиту та пунктів 3, 4 статті 267 ЦК України строк позовної давності за кредитом сплив

18 лютого 2012 року, але у зв`язку з тим, що суд першої інстанції незаконно позбавив відповідача реалізувати свої права бути присутнім у судовому засіданні, надавати клопотання, заперечення та прийняв незаконне рішення, відповідне клопотання про застосування позовної давності подано до апеляційного суду. Крім того, останній платіж за договором кредиту ОСОБА_1 сплачено 19 лютого 2009 року, тому відповідно до пункту 4.5 договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 19 квітня 2009 року.

У лютому 2019 року АТ «Укрсоцбанк» подало до суду відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , у якому заявник просить залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року призначити до судового розгляду на 22 січня

2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик