Справа № 156/1002/18 Головуючий у 1 інстанції: Мушкет О. О.
Провадження № 22-ц/802/364/19 Категорія: 50 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Здрилюк О.І., Данилюк В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 18 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.02.2014 року було розірвано. У шлюбі в них народилося троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач на підставі рішення суду від 14.05.2013 року сплачує на користь позивача аліменти в розмірі 1500 грн., тобто по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Позивач зазначає, що коштів які сплачує відповідач, не вистачає для утримання дітей, тому у зв'язку із підвищенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просила присудити з відповідача кошти на утримання (аліменти) у розмірі 1500грн. на кожну дитину.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 18 січня 2019 року позов задоволено частково.

Постановлено збільшити розмір аліментів, стягнутих відповідно до рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2013 року та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1300 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач рішення суду не оскаржувала, відзиву на апеляційну скаргу не подала, тому апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу в межах її доводів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2003 року. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 17.02.2014 року шлюб між ними розірвано (а.с. 10)

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7-9).

Згідно з рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2013 року з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1500 грн., тобто по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Звернувшись до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач послалась на положення ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що розмір аліментів, який раніше визначений рішенням суду на даний час не відповідає вимогам закону та недостатній для утримання дітей.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Доводи позивача зводяться до того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України) та збільшений сам розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв'язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року.

В запереченнях на позовну заяву про стягнення аліментів та апеляційній скарзі відповідач заперечував проти збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч.3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував положень ст. 192 СК України, якими передбачені обставини, які можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв'язку з тим, що при вирішенні даного спору суд неповно з'ясував обставини справи та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України встановлює, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 1152,60 грн. за розгляд скарги в суді апеляційної інстанції, підтвердженням чого є квитанція №18 від 21.02.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому колегія суддів вважає необхідним компенсувати ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1152,60 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 18 січня 2019 року в даній справі скасувати і ухвали нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Компенсувати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1152 (тисячу сто п'ятдесят дві) гривні 60 коп. сплаченого судового збору, відповідно до квитанції №18 від 21.02.2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: