ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

20 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 643/15333/15-ц

провадження № 22ц/818/3170/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.Ю.,

імена (найменування) сторін:

позивач (відповідач за зустрічним позвом та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом, третя особа за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом, третя особа за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги) - ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом та за позовом третьої особи - Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк»,

третя особа (третя особа, яка заявляє самостійні вимоги) - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який дії у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2019 року в складі судді Горбунової Я.М.,

у с т а н о в и в:

В вересні 2015 році Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») в особі свого представника Богоноса Максима Олександровича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 29 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 67214/25/06-N, відповідно до умов якого Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк»), реорганізоване в Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк»), надало ОСОБА_3 кредит в розмірі 40 500 доларів США 00 центів на купівлю нерухомості зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 13,5% річних та комісії в розмірі 18,5% строком до 10 листопада 2031 року.

В цей же день з метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором укладено: окремі договори поруки № 67214/25.1/06-N та № 67214/25.2/06-N, згідно з якими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поручилася перед ПАТ «Кредитпромбанк» за виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором; а також договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

08 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору від 29 листопада 2006 року № 67214/25/06-N, відповідно до умов якого сторони погодили порядок погашення заборгованості у певній послідовності.

08 листопада 2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору від 29 листопада 2006 року № 67214/25/06-N, відповідно до умов якого замінена адреса реєстрації боржника, преамбула та розділ «Юридичні реквізити сторін» кредитного договору викладені в новій редакції.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передало (відступило) позивачеві права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінило ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зобов`язаннях.

Своїх зобов`язань за кредитним договором боржник не виконала, допустила заборгованість перед банком, яка станом на 28 липня 2015 року склала суму в розмірі 637 523,50 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 539 787,61 грн, заборгованість за відсотками - 97 735,89 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» вказану заборгованість та судові витрати.

26 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», за участю третіх осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про захист прав споживача та визнання договорів недійсними.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що банк свідомо не надав їй перед укладенням та після укладення кредитного договору в письмовій формі повну інформацію про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту. В кредитному договорі від 29 листопада 2006 року № 67214/25/06-N не наведений графік чергових платежів та не зазначено детального розпису сукупної вартості кредиту, не визначено строку дії кредитного договору та порядку його припинення; не встановлено умови про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожнім з достроковим поверненням кредиту; не укладено договорів на відкриття банківських рахунків та не визначено відповідальності кредитора при порушенні умов договору; не оприлюднена інформація щодо іпотечного кредитування; не встановлено положення про інфляційне застереження та не узгоджено домовленості про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмета іпотеки; відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення.

Посилаючись на те, що кредитний договір був укладений з застосуванням нечесної підприємницької практики та обману споживача фінансової послуги, ОСОБА_3 просила визнати недійсними кредитний договір № 67214/25/06-N від 29 листопада 2006 року та договір іпотеки від 29 листопада 2006 року; виключити з Державного реєстру іпотек реєстрацію вказаного договору іпотеки та додаткову угоду до нього від 04 грудня 2006 року, а з Державного реєстру заборон на відчуження майна - заборону на відчуження однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

01 грудня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання договорів поруки припиненими.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що додатковими угодами до кредитного договору змінена черговість погашення заборгованості за кредитом, що збільшило обсяг відповідальності поручителів, на що вони своєї згоди не давали.

Банк отримав право направляти кошти на будь-які рахунки на розсуд банку з метою продажу на міжбанківському валютному ринку за курсом, що склався на день купівлі іноземної валюти, з урахуванням комісії банку, що визначається тарифами банку, при цьому банк самостійно визначає курс продажу національної валюти та порядок погашення грошового еквівалента в іноземній валюті. Вважали, що це призводить до опосередкованого збільшення проценту за користування кредитом - нових обтяжливих умов відповідальності поручителів, що не було з ними узгоджено під час укладання договорів поруки.

Крім того, введені додаткові рахунки за номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та, відповідно, додаткові платежі (комісії) за обслуговування цих рахунків, що також є додатковим фінансовим навантаженням, яке збільшує загальний обсяг відповідальності поручителів.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати припиненими договори поруки від 29 листопада 2006 року № 67214/25.1/06-N та № 67214/25.2/06-N.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2019 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 67214/25/06-N в розмірі 637 523,50 грн, а на користь держави - судовий збір в розмірі 9 563 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та позову третьої особи ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеність позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» та недоведеність позовних вимог поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3

15 травня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який дії у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , подали апеляційну скаргу, у зв`язку з чим справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Клопотання мотивовано тим, що державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Венглюк Тетяною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45539788 від 15 лютого 2019 року 10:03:14, у зв`язку з чим за ПАТ «Дельта Банк» зареєстровано право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Вважала, що в силу імперативного приписів частини четвертої статті 36, статті 37 Закону України «Про іпотеку» зобов`язання відповідача перед банком, які випливають із кредитного договору та договору іпотеки є припиненими з 15 лютого 2019 року.

Клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За правилами частини першої статті 36 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-1У «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-1У) (тут і далі - в редакції, що діяла на час реєстрації права власності на вказану квартиру за ПАТ «Дельта Банк») сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Передача іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки врегульована статтею 37 Закон № 898-1У.

29 листопада 2006 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. за реєстровим № 2615.

Із договору вбачається, що продаж квартири вчинено за 181 800,00 грн. Загальна вартість цієї квартири становить 15 900,00 грн згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12153372 від 13 жовтня 2006 року, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 9726621, номер запису П-518732 в книзі 1 (пункти 1, 3, 4 договору купівлі-продажу).

Інших доказів вартості вказаної квартири матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Звертаючись із позовом, ПАТ «Дельта Банк» зазначило, що станом на 28 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 67214/25/06-N склала суму в розмірі 637 523,50 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 539 787,61 грн, заборгованість за відсотками - 97 735,89 грн.

Отже, правові підстави для визнання факту відсутності предмета спору відсутні.

Та обставина, що ПАТ «Дельта Банк» зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку досудового врегулювання спору підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 255 ч. 1 п. 2, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова