Постанова

Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 757/55563/16-ц

провадження № 61-12243св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року у складі судді Гладун Х. А. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 (3/9 частини), ОСОБА_8 (1/9 частин), ОСОБА_7 (1/9 частин), ОСОБА_4 (1/9 частин), ОСОБА_5 (1/9 частин), ОСОБА_9, (1/9 частин), ОСОБА_10 (1/9 частин).

Зазначають, що ОСОБА_6 утримує правовстановлюючі документи на цю квартиру, співвласниками якої вони є, що унеможливлює в повній мірі реалізацію ними права власності, зокрема відчуження належних їм часткок квартири.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили зобов'язати ОСОБА_6 передати свідоцтво про право власності на вказану квартиру ОСОБА_5

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є необґрунтованими, оскільки позивачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту щодо утримання відповідачем правовстановлюючого документу на квартиру співвласниками, якої вони є, та будь-яких перешкод з боку відповідача в реалізації позивачами свого права власності.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту знаходження свідоцтва про право власності на вказану квартиру у відповідача.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій, залишено поза увагою, що між відповідачем та її батьками було укладено договір дарування частини спірної квартири, що, на думку позивача, підтверджує факт утримання відповідачем у себе правовстановлюючого документу на квартиру.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 (3/9 частини), ОСОБА_8 (1/9 частин), ОСОБА_7 (1/9 частин), ОСОБА_4 (1/9 частин), ОСОБА_5 (1/9 частин), ОСОБА_9, (1/9 частин), ОСОБА_10 (1/9 частин).

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено вище, підставою цього позову є неправомірні дії відповідача, які виражаються в утриманні відповідачем правовстановлюючих документів на вказану квартиру, співвласниками якої вони є.

Установлено, що відповідно до повідомлення Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 11 березня 2016 року ОСОБА_4 доведено до відома, що встановити місце знаходження свідоцтва про право власності на квартиру не виявилося можливим.

Частиною першою статті 60 ЦПК України редакції, чинній на час розгляду справи судами встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують факт утримання свідоцтва про право власності на квартиру відповідачкою.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що вказане повідомлення свідчить про неможливість на цей час встановлення правовстановлюючого документу, та не підтверджує факту утримання його відповідачкою.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 щодо факту наявності у відповідача правовстановлюючого документу, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно відповідачем укладався в 2014 році правочин щодо квартири, не може беззаперечно свідчити, про те, що нею дотепер утримується правовстановлюючий документ.

Інші доводи касаційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк