н/п 2/490/2476/2019 Справа № 490/5023/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі
головуючого судді Гуденко О.А.,
за участю секретаря Дудник Г.С.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1
представника служби у справах дітей-Троян О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачапро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що 16.05.2008 р. її син зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 . З 2011 року вони припинили шлюбні відносини, і син разом з онуком оселилися за її місцем проживання. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, а дитина залишилась проживати разом з нею. З 2011 р.і по теперішній час мати хлопчика з ним не проживає, його долею не цікавиться, а ні вихованням, а ні утриманням дитини не займається, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Онук проживає з нею і вона займається його вихованням та розвитком, у зв`язку з чим просила позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з не. аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі,просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав.
Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого є: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №4812.
16 травня 2008 року ОСОБА_3 одружилася з ОСОБА_5 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_3 », про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис №225.
Від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №3785.
ІНФОРМАЦІЯ_2 син позивача ОСОБА_5 помер.
Відповідно до повідомлення Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 від 31.05.2019 р. щодо характеристики родини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то останній фактично проживає з бабусею ОСОБА_2 . Мати дитини - ОСОБА_3 участі у вихованні та розвитку сина не бере, батьківські збори класу не відвідує, рекомендації вчителів та класного керівника не виконує.
Відповідно до повідомлення Миколаївського обласного наркологічного диспансеру від 08.10.2019 р., ОСОБА_3 на обліку в МОНД не перебуває та у період з 17.10.2009 р. по теперішній час за медичною допомогою не зверталась та на стаціонарному лікуванні не знаходилась.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.І ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними.
Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідачка не піклується про свого малолітньогосина, ухиляється від своїх обов`язків по його вихованню, а тому підлягає позбавленню батьківських прав та з неї слід стягнути аліменти на утримання дитини.
За такого, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст. 4-13, 76-89, 258-273, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2019 року та до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.
Копію заочного рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набираєзаконної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2019 року.

Суддя Гуденко О.А.