Провадження 2/127/5174/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивований тим, що 21.11.2012 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, який рішенням Вінницького міського суду від 10.08.2015 розірвано. Від шлюбу подружжя має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу по теперішній час дитина проживає разом із позивачем. Також позивач зазначає, що за усною домовленістю із відповідачем, останній погодився сплачувати аліменти у добровільному порядку в розмірі 3 000, 00 гривень на місяць, шляхом перерахування коштів на банківську картку позивача. Однак, починаючи з серпня 2018 року відповідач перестав сплачувати аліменти на утримання дочки.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 11.12.2018 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 29.12.2018 заяву представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та залучення третьої особи залишено без задоволення.

Від відповідача судом було отримано 28.12.2018 (направлено 26.12.2018), у строк встановлений судом, відзив на позов. У відзиві відповідач зазначив, що визнає позовні вимоги позивача частково і вважає за можливе сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів свого заробітку (доходу), оскільки має на утриманні: малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; безробітну дружину ОСОБА_5 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також має фінансові зобовязання перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором. (а.с. 30-34)

Із офіційного сайту Укрпошти вбачається, що позивач 28.12.2018 отримала відзив.

09.01.2019 позивачем до суду надано відповідь на відзив з порушенням строку, встановленого ухвалою суду від 11.12.2018 і положень ч. 2 ст. 278 ЦПК України.

Із офіційного сайту Укрпошти вбачається, що відповідач 10.01.2019 отримав відповідь на відзив.

16.01.2019 відповідачем до суду було направлено заперечення на відповідь на відзив (одержано судом 17.01.2019), однак з порушенням строку, встановленого ухвалою суду від 11.12.2018 і положень ч. 2 ст. 278 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

21.11.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, актовий запис № 2838. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2. (а.с. 5)

Згідно з свідоцтвом про народження серії І-АМ № 285626, виданим 13.06.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис № 2456. (а.с. 6)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2015, яке набрало законної сили 21.08.2015, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 21.11.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, розірвано. (а.с. 7)

Згідно з довідкою № 71 від 13.11.2018, виданою ОСББ «Київський 62», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с. 8)

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 024266, виданим 11.01.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, записані ОСОБА_2 та ОСОБА_8, актовий запис № 81. (а.с. 49)

Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2014 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ј частина від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 10.09.2014. (а.с. 50)

Згідно із довідками про доходи № 386, № 397 та № 388 від 10.12.2018, ОСОБА_2 є військовослужбовцем, працює в Управлінні державної охорони України, з серпня 2016 року з його заробітної плати відраховуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 51-53)

16.06.2018 Шевченківським районним у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб ОСОБА_2 із ОСОБА_9, актовий запис № 1015. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2. (а.с. 54)

Згідно із довідкою № 116, виданою Державним центром зайнятості ВРФ ВО 22.11.2018, ОСОБА_5 перебуває на обліку як безробітна. (а.с. 55)

ОСОБА_5 від першого шлюбу має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно із свідоцтвом про його народження. (а.с. 56)

Згідно із довідкою № 20, виданою Національною академією державного управління при Президентові України 20.09.2018, ОСОБА_2 з 23.03.2017 проживає у гуртожитку готельного типу № 2 відповідно до договору № 153/18 від 01.07.2018. (а.с. 57-61)

05.10.2018 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 було укладено договір споживчого кредиту, згідно якого останній має щомісячні зобовязання щодо погашення кредиту. (а.с. 62-66)

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З позовної заяви вбачається, що позивачем, з якою проживає малолітня донька, на утримання якої вона просить стягнути аліменти з відповідача, обрано спосіб стягнення аліментів саме в частці від доходу батька.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 11.12.2018 було розяснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 10.08.2015 від якого мають спільну дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матірю позивачем по справі.

При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано, що платник аліментів: є працездатною, здоровою людиною; має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, від попереднього шлюбу; у нього відсутні непрацездатні дружина, батьки; винаймає кімнату у гуртожитку для проживання, у звязку із чим щомісячно зобовязаний сплачувати 2 436, 05 гривень.

Також судом враховано матеріальне становище дитини.

Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем відомостей щодо: стану здоров'я дитини; наявності/відсутності рухомого та/або нерухомого майна, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, врівноважуючи позиції сторін, законодавець обмежує максимально можливий розмір аліментів для дитини 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, суд не вправі визначити на дитину розмір аліментів менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, достатніх підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання про розмір аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Судом прийнято до уваги, що чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від доходу платника аліментів. Таким чином, враховуючи необхідність утримання відповідачем саме двох неповнолітніх дітей, суд вважає, що частка на утримання кожного з них має становити по 1/6 від його заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач зобовязаний та може надавати щомісячне утримання дитині в розмірі 1/6 частки свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача з серпня місяця 2018 року задоволенню не підлягають.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, враховуючи їх необґрунтованість та недоведеність належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дітей не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов'язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові втрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову, згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Оскільки вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні даного позову точно визначити неможливо, оскільки даний позов носить вимоги немайнового характеру, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На що також звернув увагу ВССУ в п. 36 Постанови Пленуму № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 (із змінами від 25.09.2015).

Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», часткове задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 352, 40 гривень.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат та понесення відповідачем судових витрат, також, суду не надано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 155, ст. 179, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 і ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 174, 209-211, 229, 235, 258, 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ст.ст. 273-275, 278, 279, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 27.11.2018 до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області або до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: м. Вінниця, 1-й АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: м. Вінниця, вул. Каховського, буд. 14.

Рішення суду складено 12.02.2019.

Суддя: