Ухвала

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 2604/29330/12

провадження № 61-29557св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа - орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року у складі судді: Чех Н. А., та постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено. Вселено ОСОБА_4 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_8 в квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкод у користуванні квартирою. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2013 року у частині вселення ОСОБА_4 та зобов'язання відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні квартирою скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. У іншій частині рішення залишено без змін.

Аргументи учасників справи

У серпні 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали до Верховного Суду касаційні скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року, у яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції та залишити у цій частині позов без розгляду.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 13 серпня 2018 року та від 16 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У касаційних скаргах ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять розглядати справу за їх участю або за участю представника ОСОБА_6

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, то у задоволенні клопотань потрібно відмовити.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у про виклик у судове засідання відмовити.

Справу № 2604/29330/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою, призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель