КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5101/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адвоката Кузьміка Дениса Вікторовича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року про забезпечення доказів

у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів,

встановив:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває вищезазначений позов.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року забезпечено докази, шляхом витребування у АТ «КБ «Приватбанк» документів у завірених копіях, що містять інформацію про укладені ОСОБА_3 та АТ «КБ «Приватбанк» вклади, а саме: договір, номер рахунку, на якому обліковується вклад, сума залишку на рахунку для обліку вкладів, номер рахунку, на якому обліковуються нараховані витрати за вкладом, сума нарахованих відсотків, процентна ставка, код валюти вкладу.

Забезпечено докази шляхом витребування у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб документів у завірених належним чином копіях, що містять інформацію щодо:

- суми залишку грошових коштів на всіх рахунках ОСОБА_3, які відкриті в АТ «КБ «Приватбанк», у тому числі за Договором про депозитний вклад №SAMDN6301 від 16 січня 2006 року, Договором №SAMDN1133 від 22 квітня 2009 року, Договором №SAMDN6154 від 09 квітня 2012 року, Договором №SAMDN8806 від 04 липня 2012 року.

- розміру процентної ставки за Договором про депозитний вклад №SAMDN6301 від 16 січня 2006 року, Договором №SAMDN1133 від 22 квітня 2009 року, Договором №SAMDN6154 від 09 квітня 2012 року, Договором №SAMDN8806 від 04 липня 2012 року за весь час, які були укладені між ОСОБА_3 та АТ «КБ «Приватбанк».

- інформацією, у розмірі щомісячних даних, щодо розміру процентної ставки, яка діяла в АТ «КБ «Приватбанк».

Забезпечено докази шляхом витребування у НБУ документів у завірених належним чином копіях, що містять інформацію щодо:

- суми залишку грошових коштів на всіх рахунках ОСОБА_3, які відкриті в АТ «КБ «Приватбанк», у тому числі за Договором про депозитний вклад №SAMDN6301 від 16 січня 2006 року, Договором № SAMDN1133 від 22 квітня 2009 року, Договором №SAMDN6154 від 09 квітня 2012 року, Договором №SAMDN8806 від 04 липня 2012 року.

- розміру процентної ставки за Договором про депозитний вклад №SAMDN6301 від 16 січня 2006 року, Договором №SAMDN1133 від 22 квітня 2009 року, Договором №SAMDN6154 від 09 квітня 2012 року, Договором № SAMDN8806 від 04 липня 2012 року.

- інформацію щодо розміру нарахованих процентів, які знаходяться на рахунках ОСОБА_3, які відкриті в АТ «КБ «Приватбанк» за Договором про депозитний вклад №SAMDN6301 від 16 січня 2006 року, Договором №SAMDN1133 від 22 квітня 2009 року, Договором №SAMDN6154 від 09 квітня 2012 року, Договором №SAMDN8806 від 04 липня 2012 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через свого представника подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що клопотання позивача про витребування доказів, яке було безпідставно задоволено судом шляхом постановлення ухвали не відповідає вимогам ст.84 ЦПК України.

Так, суд не навів підстав для задоволення клопотання, а саме у мотивувальній частині ухвали відсутнє обґрунтування того, що позивачем наведені обставини, які можуть бути підтверджені витребуваними доказами; що саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має відповідні докази у розпорядженні, та являється єдиним розпорядником такої інформації; не вказано про те, що позивач безпосередньо звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з метою отримання цих доказів, а Фонд безпідставно відмовив йому, або проігнорував його звернення.

Отже, постановивши ухвалу про витребування доказів, суд не навів жодного аргументу з приводу того, що саме Фонд є належним та єдиним розпорядником такої інформації, а позивач звертався до Фонду про надання такої інформації.

Постановивши ухвалу про витребування доказів суд не вислухав думку інших учасників спору, вирішив права та обов'язки щодо сторін, які не є учасниками даного спору, а також, зокрема не врахував відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з приводу неможливості надання таких доказів в силу їх відсутності в Фонді.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб аргументує свої доводи, про те, що запитувана судом інформація є банківською таємницею, тоді як порядок та спосіб розкриття інформації, що містить ознаки банківської таємниці регулюється Главою 10 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Належним та законним розпорядником інформації що має ознаки банківської таємниці є АТ «КБ «Приватбанк».

Просив, скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року про забезпечення доказів в частині витребування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у формі документів в завірених належним чином копіях та зобов'язання надати інформацію.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 через представника подав відзив, який обґрунтовував тим, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року є законною та обґрунтованою, постановлена без порушень норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права, а доводи заявника апеляційної скарги є безпідставними.

Заявник апеляційної скарги займає позицію, що у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб витребувана інформація відсутня, проте позивач вважає, що ця позиція не ґрунтується на нормах законодавства з огляду на наступне.

Рішенням Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до категорії неплатоспроможних» від 18 грудня 2016 року №498-рш/БТ, ПАТ КБ «Приватбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а також вирішено Департаменту банківського нагляду не пізніше дня наступного за днем прийняття цього рішення, забезпечити надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб копії цього рішення.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Приватбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» від 18 грудня 2016 року №2859, яким розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Приватбанк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 19 грудня 2016 року по 18 січня 2017 року та призначено уповноважених осіб Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у вказаному банку.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Приватбанк» було запроваджено з 19 грудня 2016 року до моменту реалізації плану врегулювання, а саме викупу Міністерством фінансів України акцій банку.

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з 19 грудня 2016 року повинен мати інформацію, щодо забезпечення якої було винесено ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року.

Просив, апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року залишити без змін.

На відзив ОСОБА_3 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло заперечення, яке останній обґрунтовує тим, що тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Приватбанк» призначено з 19 грудня 2016 року по 21 грудня 2016 року включно.

20 грудня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято рішення, згідно з яким держава бере участь у виведенні ПАТ «КБ «Приватбанк» з ринку шляхом продажу банку у цілому Міністерству фінансів України. Роль та функція Фонду у цьому процесі являлася суто технічною.

Обов'язки Фонду, відповідно до чинного законодавства обмежувалися зобов'язаннями встановити контроль над банком, сформувати резерви та продати його новому власнику - Державі.

У зв'язку із рішенням Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2016 року про виведення Банку з ринку, шляхом його продажу у цілому Міністерству фінансів України, Фонд відповідно до свого рішення від 21 грудня 2016 року припинив тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «Приватбанк».

Того ж дня, 21 грудня 2016 року між Міністерством фінансів України та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було підписано договір про продаж 100% акцій АТ «КБ «Приватбанк».

Оскільки рішення про припинення тимчасової адміністрації та продаж банку було здійснено до спливу третього робочого дня, файл бази даних разом із супровідним листом протягом 19-21 грудня 2016 року від Банку до Фонду не надходили.

В Узагальненій базі Фонду відсутня інформація про вкладників ПАТ «КБ «Приватбанк», оскільки тимчасова адміністрація в Банку фактично здійснювалася протягом двох робочих днів, а 21 грудня 2016 року 100% акцій Банку було продано новому власнику - Міністерству фінансів України.

Просив задовольнити апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив із того, що у сторони позивача є складнощі у самостійному отриманні доказів, які він просить забезпечити, а також з метою повного та об'єктивного встановлення обставин справи, підтвердження або спростування доводів сторін є необхідність у забезпеченні доказів.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У разі задоволення клопотання, суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно з ч.ч.6,7 ст.84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Згідно ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

У поданій заяві про витребування доказів чітко вказано, які конкретно докази вимагаються та підстави неможливості отримання даних доказів. Вказані докази стосуються предмету позову.

Таким чином, ухвала про витребування доказів є обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 24 січня 2019 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адвоката Кузьміка Дениса Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 04 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба