"02" квітня 2019 р. Справа № 489/1755/19
Провадження №2-н/489/282/19
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02 квітня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суду міста Миколаєва у складі судді - Румянцевої Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку наказного провадження із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

На обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що перебуваючи у шлюбі у сторін 05 вересня 1999 року народилась донька ОСОБА_3. На даний час дитина повнолітня, однак продовжує навчатись на денній формі у Миколаївському коледжі транспортної інфраструктури, тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексуУкраїни правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

У відповідності зі ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п.4, 5 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Обовязок по утриманню повнолітніх дочки або сина, які продовжують навчання, не є продовженням обовязку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обовязки, які закріплені в різних главах Сімейного кодексу України.

Відповідно до п.20 постанови Пленум Верховного Суду України№3 від 15.05.2006 р. обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Цей склад юридичних фактів розглядається у позовному провадженні за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право назвернення досуду зпозовом простягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд відмовляє заявнику у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Керуючись ст.ст.163,165,258-260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

У відповідності до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного суда

м. Миколаєва Н.О. Рум'янцева