Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6408/18 Головуючий у 1-й інст. Ведмідь Н.В.
Категорія 59 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря

судового засідання: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/6408/18 за заявою Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради, заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звільнення від повноважень опікуна, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 серпня 2018 року, постановлене під головуванням судді Ведмідь Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради звернулась до суду із заявою, в якій просила звільнити ОСОБА_2 від повноважень опікуна над недієздатною ОСОБА_4

В обгрунтування своїх вимог заявником зазначено, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 29 квітня 2013 року ОСОБА_4 визнана недієздатною.

Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 6 березня 2014 року над ОСОБА_4 встановлено опіку та призначено опікунів в особі її доньки - ОСОБА_3 та її сина - ОСОБА_2

Оскільки ОСОБА_2 належним чином не здійснює догляд за матір'ю, ОСОБА_3 неодноразово зверталась до органу опіки та піклування із заявами, в яких просила припинити повноваження останнього як опікуна ОСОБА_4

Під час бесід ОСОБА_2 не заперечував ту обставину, що його матір постійно проживає разом з ОСОБА_3, оскільки він мешкає разом зі своєю сім'єю в невеликому приватному будинку, який складається з двох кімнат. На утриманні ОСОБА_2 знаходиться троє дітей і він не має можливості забрати матір до себе і належним чином здійснювати за нею догляд.

При обстежені матеріально-побутових умов, за місцем проживання опікуна ОСОБА_3, заявником встановлено, що недієздатна ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, є доглянутою та проживає в задовільних умовах. Крім того, заявником проведено обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання опікуна ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2, та встановлено, що будинок складається із двох кімнат, жила площа складає 29,3 кв.м. На даний час відсутня можливість розміщення в даному будинку недієздатної.

Зазначене обставини в сукупності свідчить про невиконання ОСОБА_2 своїх опікунських обов'язків.

Враховуючи вищезазначене, Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради просила задовольнити заяву.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 29 серпня 2018 року в задоволенні заяви Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення від повноважень опікуна у зв'язку з невиконанням ним своїх обов'язків - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити заяву.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що її брат ухиляється від виконання обов'язків опікуна над недієздатною матір'ю. Факт невиконання обов'язків опікуна не заперечувався ним під час засідання органу опіки та піклування. В свою чергу, вона постійно піклується про матір, яка проживає разом з нею та потребує постійного нагляду й допомоги, купує їй ліки, одяг, забезпечує харчуванням. Стверджує, що ОСОБА_2 зареєстрував за місцем проживання матері своїх малолітніх дітей, які проживають разом з ним за іншої адресою. Зазначені дії свідчать про порушення прав ОСОБА_4, оскільки позбавляють можливості отримати соціальну допомогу й протягом зимового періоду 2017 року мати фактично залишилась без коштів на існування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що він ухиляється від виконання обов'язків опікуна. В свою чергу, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили ту обставину, що він здійснює догляд за хворою матір'ю, відвідує її, купує необхідні ліки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник підтримали апеляційну скаргу. При цьому, апелянт пояснила, що всі необхідні ліки для матері, призначені згідно з лікарськими рецептами, купує виключно вона. Вказана обставина підтверджується листом КП «Фармація». Окрім того, вона щомісяця отримує у диспансері рецепти для отримання ліків. ОСОБА_2 жодного разу не купував ліки для матері й ухиляється від виконання обов'язків опікуна. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що брат раз у тиждень відвідує матір, проте зазначене не свідчить про належне виконання ним обов'язків опікуна, оскільки мати внаслідок тяжкого психічного захворювання потребує цілодобового нагляду та постійної допомоги сторонніх осіб.

Також ОСОБА_3 зазначила про відсутність домовленості з братом про те, що мати буде проживати у зимовий період разом з нею. Вона змушена забирати матір до себе, оскільки ОСОБА_2 відмовляється забезпечити її житлом за місцем свого проживання. На даний час він здійснив прибудову до власного житла та має можливість проживати разом з матір'ю у своєму житловому будинку.

Окрім того, представник ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_2, використовуючи повноваження опікуна, прописав за місцем проживання матері своїх неповнолітніх дітей, що суперечить інтересам останньої.

На думку ОСОБА_2 та його представника, апеляційна скарга є безпідставною.

ОСОБА_2 пояснив, що на даний час між ним та ОСОБА_3 існують неприязні стосунки й він не має можливості відвідувати матір протягом періоду, коли вона проживає разом із сестрою, яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з матір'ю. Коли ж мати проживає у своєму житловому будинку, за місцем реєстрації, він купує їй продукти харчування, ліки, у разі потреби відвозить до медичних закладів. Також зазначив, що не проживає разом з матір'ю за місцем її реєстрації, оскільки має свою сім'ю. Забезпечити проживання матері у житловому будинку, де проживає він разом дружиною та трьома неповнолітніми дітьми, також не має можливості, оскільки дане житло складається із двох кімнат та має незначну житлову площу. Необхідність реєстрації своїх неповнолітніх дітей у належному матері житловому приміщенні ( АДРЕСА_3) пояснив відсутністю можливості зареєструвати їх за місцем реєстрації дружини, а також тим, що він зареєстрований за вказаною адресою.

Представник ОСОБА_2 зауважив, що в даному випадку прагнення ОСОБА_3 позбавити його довірителя обов'язків опікуна зумовлене її бажанням оформити на своє ім'я право власності на належний ОСОБА_4 житловий будинок.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2013 року ОСОБА_4 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку (а.с. 5)

Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 6 березня 2014 року опікунами над недієздатною ОСОБА_4 призначено її сина ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_3 (а.с. 4).

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_4 періодично проживає разом з дочкою ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1, а також за місцем своєї реєстрації - АДРЕСА_3.

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов, складеного комісією Управління праці та соціального захисту населення виконкому Богунської районної ради 5 січня 2018 року за місцем проживання опікуна ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що ОСОБА_3 не працює. Недієздатній ОСОБА_4 встановлена інвалідність 2 групи. ОСОБА_3 отримує допомогу по догляду за хворою в розмірі 1450 грн. та допомогу як одинокій матері в розмірі 988 грн., проживає разом з дитиною ОСОБА_5 та з матір'ю ОСОБА_4 без реєстрації з листопада 2016 року. Підопічна отримує пенсію в розмірі 1230 грн. по інвалідності, має борг за житлово-комунальні послуги, умови проживання задовільні, житло підключене до систем газопостачання та водопостачання, опалення централізоване. (а.с. 6).

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 5 січня 2018 року за місцем проживання опікуна ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що останній є інвалідом 2 групи, офіційно не працевлаштований, отримує пенсію в розмірі 1347 грн. по інвалідності, проживає разом з дружиною ОСОБА_6, доньками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9 Будинок складається із двох кімнат, жила площа становить 29,3 кв.м, вода та газ постачаються до житла, ведеться будівництво чотирьох кімнат, після закінчення будівництва, опікун пропонує виділити одну кімнату матері, на даний час відсутня можливість розміщення в даному будинку недієздатної. (а.с. 7).

При вирішенні даного питання суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що ОСОБА_2 перестав дбати про свою матір чи діє всупереч її інтересам, має намір продовжувати здійснювати опіку над своєю недієздатною матір'ю, що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні заяви Ради опіки та піклування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Частиною 3 статті 75 ЦК України, зокрема, передбачено, що за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків.

Відповідно до п.5.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року за №34/166/131/88, органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обгрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов'язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов'язків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що заява ради опіки та піклування, не містить переконливих доводів та обгрунтувань на підтвердження того, що звільнення ОСОБА_2 від виконання обов'язків опікуна буде відповідати інтересам недієздатної.

Можливість отримувати допомогу від обох опікунів забезпечить ОСОБА_4 належну опіку та кращий догляд, адже опікуни матимуть змогу розподілити між собою обов'язки.

Та обставина, що ОСОБА_2 зареєстрував у житловому будинку АДРЕСА_3 своїх неповнолітніх дітей, не свідчить про зловживання ним правами опікуна, а лише вказує на використання ним права щодо реєстрації дітей за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Не свідчить про наявність підстав для звільнення ОСОБА_2 від повноважень опікуна й та обставина, що він не проживає разом із недієздатною.

Так, відповідно до п.4.3 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року за №34/166/131/88, як правило, опікун ( піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов'язків.

Отже, законодавством не передбачено обов'язкової умови проживання опікуна разом із підопічним.

Пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідчать про те, що на даний час між ними виникли неприязні стосунки.

Оглянутий в судовому засіданні лист КП " Фармація" від 21 грудня 2018 року містить дані про те, що усі ліки, які видавались для ОСОБА_4 за безоплатними рецептами, отримувала її дочка ОСОБА_3 Окрім того, остання пояснила, що рецепти для отримання ліків, необхідних для лікування матері, отримує виключно вона. Зазначену обставину не заперечував й ОСОБА_2, пояснюючи це тим, що сестра не повідомляє йому про те, коли виникає необхідність отримувати ліки за рецептами.

Отже,опікуни не можуть дійти згоди щодо рівномірного розподілу обов'язків, пов'язаних з доглядом та наданням допомоги їх матері. Однак, виникнення конфліктних ситуацій між ними не може порушувати права недієздатної й обмежувати її у можливості отримувати належний догляд з боку обох опікунів.

Водночас, органом опіки та піклування при вирішенні питання щодо звернення до суду з даною заявою було взято до уваги суб'єктивні пояснення ОСОБА_3 та не надано об'єктивної оцінки конфліктній ситуації, яка виникла між опікунами.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_2 не часто, на її думку, відвідує матір, не проживає разом із нею, не отримує ліки за рецептами, не проживає разом з матір'ю, не свідчить про обґрунтованість заяви Ради опіки та піклування, оскільки та обставина, що ОСОБА_3 виконує більшу частину обов'язків щодо утримання матері сама по собі не вказує на порушення ОСОБА_2 прав недієздатної та невиконання ним обов'язків опікуна.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінені на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, не установивши на підставі цих доказів та пояснень учасників справи, що ОСОБА_2, будучи опікуном, діє всупереч інтересам ОСОБА_4, порушує її права, не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов'язків, та, врахувавши, що заява Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради не містить беззаперечних та переконливих доводів й обґрунтувань на підтвердження того, що звільнення ОСОБА_2 від обов'язків опікуна буде відповідати інтересам недієздатної ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Таким чином, підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 375,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 14 січня 2019 року.