КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/850/2019 Головуючий в 1 інстанції - Москаленко К.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - ЖелепиО.В.

суддів - Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі - Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року (у складі судді Москаленко К.О., інформація про дату складання повного тексту ухвали відсутня) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами заочного рішення у справі № 2-3496/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2010 року.

В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що 15 лютого 2017 року йому стало відомо про істотні обставини, які не були і не могли йому бути відомі на час розгляду справи у 2010 році. Зокрема, заявник зазначив, що він ознайомився з матеріалами кримінального провадження №0000089, в якому міститься заява ОСОБА_3 про те, що ним не підписувалася та взагалі не подавалася позовна заява до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, а указані документи є підробленими.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за указаною заявою з підстав пропуску заявником строку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали).

Не погодившись з такою ухвалою, 04 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою зобов'язати Печерський районний суд м. Києва задовольнити заяву про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2010 року та направити справу для продовження розгляду.

Скаржник послався на те, що на момент ухвалення заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2010 року ст. 362 ЦПК України була викладена в іншій редакції та не містила обмеження строку для подання відповідної заяви в три роки, а тому посилання суду на п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України є безпідставним.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження з причин, які визнані апеляційним судом не поважними.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційної інстанції скаржник звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року скасовано та передано справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника заявника ОСОБА_5, яка доводи скарги підтримала, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2010 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості за договором позики у загальному розмірі 16 145 528 грн. 77 коп. та судові витрати.

Вважаючи, що після ухвалення зазначеного судового рішення йому стало відомо про істотні для справи обставини, відповідач звернувся до суду з даною заявою.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що заявником пропущено строк на звернення до суду з відповідною заявою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент звернення заявника до суду), заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченою п. 1 ч. 2 ст. 361 цього кодексу (а саме з підстав істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, то такий строк є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Судом встановлено, що заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2010 року набрало законної сили у грудні 2010 року, в той час як з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідач звернувся у березні 2017 року.

Таким чином, оскільки заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подана за спливом трьох років з моменту набрання судовим рішенням законної сили, а законодавством не передбачено можливість поновлення такого строку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неможливості застосування пункту(абзацу) 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 3 ст. 4 ЦПК України(в редакції, що діяла на момент звернення заявника до суду) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, ст. 362 ЦПК України в даному випадку підлягала застосуванню в тій редакції, яка була чинною на момент подання ОСОБА_2 заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та, відповідно, на момент постановлення судом оскаржуваної ухвали.

Дата ухвалення заочного рішення, яке просить переглянути заявник, не має правового значення для вирахування строку на вчинення окремої процесуальної дії, як-то звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, та не може бути скасована з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді