Ухвала

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 638/17378/17

провадження № 61-3057ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Аркатової К. В., та постанову Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Тичкової О. Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 листопада

2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що її подано з пропуском строку на касаційне оскарження. Надано заявнику строк до 13 березня 2019 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали для звернення до суду касаційної інстанції з клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначення інших поважних підстав для поновлення такого строку та надання належних доказів на їх підтвердження.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду в березні 2019 року заявник надіслав до Верховного Суду клопотання, яке обгрунтоване тим, що представник ТОВ «Кредитні ініціативи» не був присутній у судовому засіданні, копію повного тексту оскаржуваної постанови не отримував, ознайомившись в Єдиному державному реєстрі судових рішень з ухваленим судовим рішенням, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало касаційну скаргу. Зазначив, що згідно правових висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) час з 05 грудня

2018 року (дата складання повного тексту постанови апеляційного суду) по

07 лютого 2019 року (дата подання касаційної скарги) не є тривалим. Вказав, що залишення касаційної скарги без руху у зв'язку з не наданням доказів неотримання копії оскаржуваної постанови, є надмірним формалізмом, оскільки відповідно до положень чинного цивільно-процесуального законодавства, направлення ухваленого судового рішення є обов'язком суду, а відтак надання будь-яких доказів на підтвердження отримання/нетримання копій ухвалених судових рішень до обов'язку учасників процесу не входить.

Дослідивши заяву, касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суддя-доповідач дійшов наступного висновку.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст оскаржуваної постанови складено 03 грудня 2018 року, останнім днем на її касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, є 02 січня

2019 року.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, касаційна скарга згідно відтиску поштового штемпелю та штрихкодового ідентифікатора на конверті подана до Верховного Суду 07 лютого 2019 року, тобто, з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України. Касаційна скарга містила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що представник ТОВ «Кредитні ініціативи» не був присутнім у судовому засіданні, повний текст оскаржуваної постанови не отримував, а відтак, вважав, що строк пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов'язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христовпроти України», заява № 24465/04, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (РішенняЄвропейського суду з прав людини від

28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (Рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykhv. Russia), пункт 52).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «ОлександрШевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Постанова Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року була оприлюднена 05 грудня 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З оскаржуваного судового рішення убачається, що до суду апеляційної інстанції з відповідною скаргою звернувся представник ТОВ «Кредитні ініціативи», а відтак, заявник мав у розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, зокрема, щодо вирішення його апеляційної скарги.

У рішенні ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії», суд зазначив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження вже були визнані неповажними ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2019 року. Інших підстав на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник не зазначив.

Посилання заявника, що Верховний Суд при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження дійшов надмірного формалізму, залишивши касаційну скаргу без руху для надання доказів неотримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду, є неспроможними, оскільки відповідно до положень пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується. В інший спосіб перевірити дотримання заявником строку, встановленого статтею 390 ЦПК України неможливо, а безпідставне його поновлення призведе до порушення юридичної визначеності та прав інших учасників процесу у цій справі.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Тобто, з 05 грудня 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» мало можливість ознайомитись з оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду та своєчасно подати касаційну скаргу.

Суду не надано доказів на підтвердження обставин, які об'єктивно перешкоджали заявнику ознайомитися з оскаржуваним судовим рішенням, не наведено поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, не доведено порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо неналежного направлення оскаржуваного судового рішення сторонам у справі, а тому відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Поновлення процесуального строку, пропущеного у зв'язку зі спливом тривалого періоду, та за підстав, які не можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від

21 грудня 2010 року).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, за відсутні підтвердження обставин, які об'єктивно перешкоджали заявнику ознайомитися з оскаржуваним судовим рішенням та подати касаційну скаргу у передбачені законом строки, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик