Справа № 202/2097/19
Провадження № 2-о/202/85/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., заявника ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису (заінтересована особа - ОСОБА_2), -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати строком на шість місяців обмежувальний припис щодо заборони ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, наближатися на відстань менш ніж 200 (двісті) метрів до житлового будинку № 81 по проспекту Миру в місті Дніпрі, в якому знаходиться квартира № 77 і є її місцем постійного проживання.

Заява обґрунтована тим, що в період з 2011 року по 2015 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Починаючи з 2014 року, між ними почали виникати сварки з застосуванням домашнього насильства, нанесенням їй тілесних ушкоджень, психологічним тиском, загрозою її життю та життю малолітньої дитини. З 2015 року припинили проживання однією сім'єю. Однак ОСОБА_2 продовжував зявлятися за її адресою в будь-який час, у тому числі нічний, продовжував погрози різного характеру, погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образи нецензурними словами, здійснював дії щодо пошкодження її майна. Всі зазначені незаконні дії ОСОБА_2, як правило, здійснюються в присутності дитини, що негативно впливає на її психологічний стан. З приводу безкінечних конфліктів, реальних погроз життю неодноразово зверталася із заявами до правоохоронних органів, однак будь-яких позитивних результатів ці звернення не давали.

З кінця 2018 року дії ОСОБА_2 стали більш активними, поводить себе дуже агресивно, переслідує весь час, в тому числі на роботі. У січні 2019 року неодноразово зверталася з заявами до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а саме 18, 20, 25 січня 2019 року, 5 та 19 лютого 2019 року. За результатами її звернень отримано висновки, що ознак кримінального правопорушення не вбачається.

Вважає, що на даний час існує реальна загроза продовження домашнього насильства щодо неї та її малолітньої дитини з боку колишнього цивільного чоловіка, тобто існують обґрунтовані ризики настання більш тяжких наслідків для її психологічного, а можливо і фізичного здоров'я.

Оскільки будь-які інші заходи запобігання насильству з боку колишнього цивільного чоловіка не дають результату, а дії з боку ОСОБА_2М у вигляді погроз, залякування, переслідування, приниження, контролю у репродуктивній сфері, обмеження волевиявлення безперервно спрямовані відносно неї та такі дії викликають у неї побоювання за свою безпеку та безпеку її дитини, спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, вважає за обов'язкове застосування судом обмежувального припису на максимальний строк.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 1 квітня 2019 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та наполягала на її задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що протиправних дій не вчиняв, конфліктують із заявницею, так як вона не бажає з ним мешкати, не дає бачитися з їх спільною дитиною.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Після припинення спільного проживання заявник зверталася до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу насильницьких дій з боку ОСОБА_2

Так, з матеріалів справи вбачається, що 21 та 25 січня 2019 року ОСОБА_3 до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області були подані заяви щодо вжиття заходів до колишнього співмешканця ОСОБА_2, який погрожує фізичною розправою, якщо вона не буде з ним мешкати.

Згідно з висновками, складеними дільничним поліцейським, від 19 та 21 лютого 2019 року ознак кримінального правопорушення за даними фактами не встановлено та у разі з'ясування місця мешкання ОСОБА_2 з ним буде проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення чинного законодавства та складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Питання видачі судом обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним кодексом України, а саме главою 13 (ст. ст. 350-1 - 350-8), та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», які набрали чинності 07 січня 2018 року та в силу ст. 58 Конституції України не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України також передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник.

При цьому кривдником визнається особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків, зокрема, заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В своїй заяві ОСОБА_3 просить видати обмежувальний припис щодо заборони ОСОБА_2 наближатися на відстань менш ніж 200 метрів до житлового будинку, в якому вона проживає.

Проте належних доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у будь-якій формі, заява ОСОБА_1 не містить і таких доказів у судовому засіданні заявником не надано.

Суд враховує, що ОСОБА_2 не було притягнуто до відповідальності за вчинення домашнього насильства, відповідне рішення суду відсутнє, отже, не має підстави вважати доведеною його вину у вчиненні домашнього насильства та застосування відносно нього обмежувального припису.

Крім того, заявником не надано об'єктивних доказів, що на час її звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису існує вірогідність вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2

Сам факт звернення ОСОБА_1 у січні 2019 року до органів поліції з приводу неправомірних дій ОСОБА_2, з яким у них склалися конфлікті відносини, та посилання органу поліції на можливість складення у майбутньому протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, не може свідчити про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства та бути підставою для застосування до нього судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки вина ОСОБА_2 у цьому на сьогодні не встановлена.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) про видачу обмежувального припису (заінтересована особа - ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк складання повного судового рішення 04 квітня 2019 року.

Суддя Н.Ю. Марченко