СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13516/18

пр. № 2/759/1819/19

29 липня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головування судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Гришковець Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, третя особа - Головне управління Держпродспоживслужба в м. Києві, та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

26 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт (далі договір підряду), за яким перша доручає, а другий зобов`язується виконати роботи, перелічені в Додатку 1 до договору, .на умовах оплатності, строковості, тощо.

31.01.2017 року ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 уклали договір №7 на виготовлення (доставку) кухні за ціною договору в 10440 грн. (далі договір на доставку кухні).

ОСОБА_4 заявила до ФОП ОСОБА_2 позов, за яким просила розірвати наведені договори, та стягнути з відповідача на її користь: 680380,00 грн. за договором підряду; пеню в сумі 60900,00 грн. за порушення строку виконання договору підряду; 34800,00 грн. за договором на доставку кухні; пеню в сумі 538 704,00 грн. за порушення строку виконання договору на поставку кухні; 9560,00 грн. за придбання дверей; 301,00 грн. за придбання плитки; 4622,00 грн. на придбання будівельних матеріалів; пеню в сумі 300,00 грн. за неякісну та не в повному обсязі виконану роботу з встановлення меблів; 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами, та порушеннями вимог законодавства про захист прав споживачів.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 10.09.2018 року.

Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 10.09.2018 року на забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

До початку розгляду справи по суті позивач подала заяву, за якою, разом з раніше заявленими вимогами, просила також стягнути з відповідача: 2000 грн. за придбання дверей; 12780 грн. за пошкодження дверей під час встановлення; 222,23 грн. за придбання ДСП для виготовлення приліжкових тумб.

Натомість відповідач заявив зустрічний позов, за яким просив стягнути з ОСОБА_4 54565,00 грн. на погашення заборгованості за договором підряду.

Зустрічний позов прийнятий до сумісного розгляду з первісним, відповідно до протокольної ухвали суду від 03.04.2019 року.

Сторони в судовому засіданні на вимогах своїх позовів наполягали, пославшись на докази у справі, надали пояснення, що зводяться до викладеного в їх заявах.

Представник третьої особи на вирішення спору поклалась на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення як первісного так і зустрічного позову не має.

Так, спірні договори, з огляду на їх зміст, є договорами підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Пунктом 3.3. договору підряду, сторони договору обумовили, що оплата підрядчику робіт здійснюється по схемі: 25% оплати від загального обсягу робіт; 25% оплати від загального обсягу робіт, після виконання 50% обсягу робіт; 25% оплати від загального обсягу робіт, після виконання 75% обсягу робіт; 25% оплати від загального обсягу робіт, після виконання 100% обсягу робіт.

Відповідачем не заперечується і знаходить своє підтвердження з огляду на розписки, що в ході виконання робіт за договором підряду ним було отримано від позивача 680380 грн.

При цьому з розписок вбачається, що оплата робіт позивачем здійснювалась поетапно, останній платіж позивачем здійснено 09.02.2018 року, тобто далеко за межами строку на виконання робіт, погодженого сторонами в договорі.

Сторони не складали актів прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідач стверджує, що позивач та її чоловік постійно контролювали хід робіт, приймали роботи, всі їх претензії, побажання обговорювались, виявлені недоліки в роботі негайно усувались.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні, кожен окремо, показали, що за завданням ОСОБА_2 виконували будівельні роботи з оздоблення котеджу ОСОБА_4 , остання приймала роботи, а її чоловік постійно контролював хід робіт.

Роботи, обсяг необхідних матеріалів, сторонами корегувались на що вказують рукописні записи в додатку №1 до договору підряду.

Виходячи з того, що сторони наперед обумовили поетапне виконання робіт, забезпечення робіт авансовим платежем, в ході робіт корегували їх обсяг та витрати на їх проведення, суд приходить до висновку, що з кожним черговим платежем, позивач приймала роботи, що виконані за попередні платежі, і сторони обумовлювали обсяг та строки виконання наступних робіт, тобто фактично сторони змінювали умови договору.

Відносини за договором підряду сторони, як це вбачається з їх пояснень, фактично припинили.

Факт повної оплати по договору на доставку кухні, вказує на те, що позивач прийняла меблі та роботу з їх встановлення, оскільки повна оплата згідно з договором здійснюється після установки кухні.

Доводи відповідача про те, що меблі були встановлені з порушенням строків договору на поставку кухні, лише через те, що ремонт приміщення кухні затягнувся, є логічними і не спростовані позивачем.

При прийнятті робіт за договорами позивач буд яких претензій до відповідача не мала.

Претензії позивача, що передували зверненню до суду з цим позовом, стосувались лише порушеннями строків виконання договорів.

Доводи позивача про те, що роботи за договорами виконані неякісно, не в повному обсязі, а рівно і доводи відповідача про те, що позивач не оплатила частину робіт, не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Судом розяснювалось сторонам право заявити клопотання про призначення у справі експертиз, проте таким правом вони не скористались.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірні договори фактично припинені їх належним виконанням, права сторін договорів, в тому числі і права споживача, не порушені і не потребують судового захисту, а відповідно в задоволенні позовів слід відмовити, за необгрунтованістю.

Витрати, понесені сторонами на розгляд справи, за вказаного рішення, розподілу не підлягають в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову що вжиті, відповідно до ухвали суд від 10.09.2019 року, у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , суд ввпажає за необхідне скасувати, на підставі та в порядку, встановленому ст. 158 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, та в задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором - відмовити.

Заходи забезпечення позову, що вжиті, відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2019 року, у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належать на праві приватної власності ОСОБА_2 скасувати, після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.