ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Київ

справа № 761/13936/18

провадження № 22-ц/824/3020/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Аверковій А.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у складі судді Макаренко І.О., повний текст складений 30.11.2018 року,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що позивач працює вчителем біології та є класним керівником 7а класу у школі І-ІІІ ступенів № 25 Шевченківського району м. Києва. Дитина відповідача навчається у цьому класі. Відповідач розповсюджує негативну недостовірну інформацію стосовно особи позивача та її дій, які начебто мали місце, а саме, що позивач сама та з власної ініціативи збирає кошти з батьків, а також в разі незгоди застосовує шантаж та погрози. Вказана інформація поширюється відповідачем серед батьків та членів педагогічного колективу та порушує особисті немайнові права позивача, зокрема ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди діловій репутації, що позначається на психічному та фізичному стані позивача. Також позивач зазначає, що у зв'язку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно позивача остання знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, вимушена постійно доводити батькам учнів та колегам, керівництву про те, що вказана інформація не відповідає дійсності, в результаті чого у неї різко знизилась працездатність, що негативно впливає на виконання трудових обов'язків та повагу до неї з боку колективу, внаслідок чого їй було завдано моральної шкоди.

Посилаючись на викладене, позивач просила судвизнати негативною інформацію щодо ОСОБА_1, яку розповсюджує ОСОБА_2, наступного змісту: «ОСОБА_1 сама та зі своєї ініціативи збирає кошти з батьків, а також в разі незгоди застосовує шантаж та погрози», а також інформацію, зазначену в скарзі ОСОБА_2 на ОСОБА_1, адресовану директору школи І-ІІІ ступенів № 25 Шевченківського району м. Києва недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 спростувати її шляхом публічного виступу на зборах за участю керівництва школи І-ІІІ ступенів № 25 Шевченківського району м. Києва, членів педагогічного колективу та позивача з обов'язковим веденням протоколу цих зборів, під час якого відповідач зобов'язана довести до членів зборів, що поширена нею негативна інформація відносно позивача є недостовірною; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що поширювана відповідачем інформація про неї має характер наклепу, така інформація не відповідає дійсності, є перекрученою та містить відомості про події, якої не існувало взагалі. При цьому позивачем були надані докази обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, однак дані докази не були досліджені судом та їм не було надано відповідної оцінки.

В суді апеляційної інстанції позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Відповідач в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 09.11.2017 року відповідач ОСОБА_2, як мати ученика ОСОБА_5, звернулась з заявою до директора школи № 25 ОСОБА_3 в якій поскаржилася на дії ОСОБА_1, котрі полягають у написанні вчителем доповідної з причин відсутності їхньої дитини на уроках 27.10.2017 року. Зазначила, що вона як мама, викликає у вчителя роздратування, у зв'язку з тим, що відмовляється потакати її примхам щодо збору коштів на шкільну дошку та прибирання класу, у зв'язку з чим підлягає шантажу та погрозам з боку ОСОБА_1 Окрім того, вчитель ОСОБА_1 ставить занижені оцінки їхній дитині, який завжди приходить до школи з виконаним домашнім завданням та позбавляє дитину в повному обсязі отримувати домашнє завдання, яке розміщується у групі «домашні завдання» в додатку «Viber», яку контролює ОСОБА_1 (а.с.56).

Вказана заява була розглянута керівництвом школи № 25 І-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва, після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було надано відповідь із змісту якої також вбачається, що викладені у зверненнях відповідачів факти щодо дій позивача, як вчителя не підтвердилися, а особисті приязні, або навпаки - неприязні стосунки між працівниками школи та батьками учнів полягають поза меж компетенції та впливу адміністрації школи (а.с.57).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено факту поширення відповідачем вказаної вище інформації щодо позивача.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, з наступних підстав.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Із роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач фактично послалась на те, що відповідач шляхом звернення із заявою до директора школи, поширила неправдиву інформацію щодо позивача і, як наслідок, порушила особисті немайнові права, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач звернулась із скаргою про неправомірні дії позивача до директора школи, реалізувавши своє право на звернення, як до компетентного керівника органу, який уповноважений провести перевірку по скарзі, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, тому вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Посилання позивача на те, що суд не врахував, що відповідач поширювала недостовірну інформацію про позивача на батьківських зборах, спростовується матеріалами справи та поясненнями самої позивачки в апеляційному суді, яка пояснила що коли директор школи повідомив її про скаргу відповідачки, були зібрані батьківські збори на яких вона повідомила про зміст скарги відповідачки і збори визнали цю скаргу безпідставною і такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію класного керівника ОСОБА_1, про що батьки підписали відповідну заву до директора про сприяння врегулювання конфлікту, при цьому відповідач ОСОБА_2 не була присутня на цих зборах.

Інших доказів про поширення відповідачкою зазначеної у позові інформації відносно позивачки матеріали справи не містять.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які були б підставою для скасування рішення в справі не встановлено, відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :