Справа № 541/2518/18
Номер провадження 2/541/209/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Прус Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3.

В обгрунтування позовної заяви зазначає, що 14 липня 2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області у справі № 2-977/2009 прийнято рішення про стягнення аліментів із відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Зубівка Миргородського району Полтавської області на її користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи із 23 червня 2009 року і до повноліття дитини. Дане рішення суду боржником в добровільному порядку не виконується. З часу прийняття рішення у даній справі, боржник не сплачував мінімальний розмір аліментів, встановлений судовим рішенням, оскільки ніде офіційно не працював і не працює на даний час. Перелічені обставини суперечать інтересам спільної дитини та не забезпечують фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний, соціальний, гармонійний розвиток доньки, який згідно діючого законодавства України зобов'язані забезпечити батьки. Дитина зростає, а з нею зростають і витрати на її утримання. Це витрати придбання одягу, продуктів харчування, ліків, а також витрати для повноцінного розвитку дитини (придбання навчальних, ігрових матеріалів, тощо), тому позивач змушена звернутися до суду для збільшення розміру аліментів, просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1500 грн., щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 44).

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 23,36,40).

Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

09 листопада 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання

Ухвалою суду від 20 грудня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Відповідач по справі є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ( а.с. 7).

Згідно з рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.07.2009 стягнуто аліменти із відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Зубівка Миргородського району Полтавської області на користь позивача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи із 23 червня 2009 року і до повноліття дитини. На підставі рішення суду виданий виконавчий лист який пред'явлений до виконання та відкрито виконавче провадження (а.с.10-12).

В зв'язку з реєстрацією шлюбу 27 листопада 2015 року між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 змінено прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» ( а.с. 15).

Відповідно до довідки Миргородської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 імені П. Мирного ОСОБА_2 не бере активної участі у вихованні своєї доньки ОСОБА_3, не спілкується з класоводом, не бере участі у батьківських зборах (а.с. 16).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

У ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», зазначено про те, що прожитковий мінімум з 01 січня 2019 року на одну дитину віком від 6 до 18 років, встановлений в розмірі 2027 грн.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 1013 грн.

Крім того, у відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину має бути відповідним вартісній величині, достатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Судом встановлено, що у позивача змінилось матеріальне становище. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (2009 рік), збільшилися витрати на утримання дочки ОСОБА_3, оскільки в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, в тому числі, збільшення цін на одяг, ліки, канцелярські товари та інші послуги, тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача. Змінити розмір стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3 призначивши їх у розмірі 1500 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття.

Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач в супереч вимог ст. 81 ЦПК України не надав доказів, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн.

Відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 12,13,81, 141, 247, 259, 263-265,268,272,280-284, 354 ЦПК України, ст. ст. 181,182,192 Сімейного кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити розмір стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.07.2009 року, та стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Зубівка Миргородського району Полтавської області, рнокпп НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки села Зубівка Миргородського району Полтавської області, рнокпп НОМЕР_2, на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1500(одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Зубівка Миргородського району Полтавської області, рнокпп НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15 п. 1 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Повне судове рішення складене 11 лютого 2019 року.

Суддя: В. М. Куцин