Справа № 156/875/18
Номер провадження: 2/156/61/19
УХВАЛА

05 квітня 2019 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Нєвєрова І.М.

за участю: секретаря Салатюк Г.В.

позивача ОСОБА_1

в ході проведення підготовчого засідання в залі Іваничівського районного суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Сад» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

При підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заявив відвід головуючому судді Нєвєрову І.М., мотивуючи тим, що існують обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді щодо оцінки доказів та обставин даної справи, що може вплинути на хід та результати розгляду даної справи та прийняття судового рішення.

Заслухавши пояснення позивача щодо заявленого клопотання про відвід , суд приходить до висновку, що заяву про відвід головуючого судді Нєвєрова І.М. слід задовольнити, а справу передати для повторного авто розподілу. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п.5 ч.1ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 2, ч. 1 ст. 8 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09 листопада 2006 року).

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб'єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об'єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Хоча суд не може погодитися з доводами позивача, але щоб у сторін по справі не виникало будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді та з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, вважає за необхідне задоволити заяву про відвід головуючого.

Таким чином, справу необхідно передати в канцелярію суду для автоматичного розподілу.

Керуючись п.5 ч.1 ст.36, ст.39, ст.40 ЦПК України,

ухвалив:

Задоволити заяву про відвід судді Нєвєрова І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Сад» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Справу передати до канцелярії Іваничівського районного суду Волинської області для вирішення питання про передачу іншому судді, у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М.Нєвєров