Справа № 199/2378/19
(2/199/2202/19)
РІШЕННЯ

іменем України

10.12.2019

м. Дніпро

справа №199/2378/19

провадження № 2/199/2202/19

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Столяренко А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «ОТП Банк»

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 18 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №СМ-SМЕ302/263/2008, відповідно до якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 100 000 доларів США на строк до 18 липня 2023 року. В забезпечення виконання кредитного договору 18 липня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SR-SME302/263/2008.

Останнє погашення кредиту відбулося 18.04.2014. Оскільки Банк у встановлений ч.4 ст.559 ЦК України не звернувся до неї, як поручителя, то вважає, що порука є припиненою.

За таких обставин, просила суд поруку за договором поруки №SR-SME302/263/2008 від 18 липня 2008 року визнати припиненою (а.с.2-6).

Ухвалою від 10 квітня 2019 року прийнято справу до свого провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.21).

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду (а.с.232).

10 грудня 2019 року справа розглянута по суті з ухваленням рішення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зокрема пояснив, що договір поруки укладений між Банком та ОСОБА_1 не має строку виконання, а отже вимоги банку до поручителя врегульовано ч. 4 ст.559 ЦК України в редакції яка діяла на час укладання цього договору. Оскільки останній платіж було здійснено 18.04.2014, а у встановлений ч.4 ст.559 ЦК України в редакції яка діяла на час укладання договору поруки, Банк не звернувся до поручителя, то поруку слід визнати припиненою.

Відповідач ОСОБА_2 позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача АТ «ОТП Банк» Захарченко І.В. позов не визнав, підтримавши наданий письмовий відзив на позов. Зокрема пояснив, що на тепер кредитний договір не виконаний, наразі триває судовий розгляд справи про стягнення заборгованості і договір поруки не є припиненим (а.с.41-44).

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст. 599, 601, 604, 609 ЦК України, зокрема ст.559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (в редакції яка діяла на час укладення договору поруки).

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб`єктивне право кредитора.

Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №СМ-SМЕ302/263/2008, відповідно до якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 100 000 доларів США на строк до 18 липня 2023 року (а.с.9-14).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №СМ-SМЕ302/263/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», найменування якого змінено на АТ «ОТП Банк», 18 липня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SR-SME302/263/2008.

Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили сплачувати обумовлені платежі за кредитним договором рівними частинами щомісяця згідно з графіком платежів.

Тобто, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником ОСОБА_2 окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Отже, в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині відповідних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

При цьому, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження №14-145цс18).

Судом також встановлено і визнано сторонами по справі, що 18.04.2014 ОСОБА_2 здійснено останній платіж на виконання умов кредитного договору. 04.07.2016 АТ «ОТП Банк» направлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досудові вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом. Крім того, у серпні 2016 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №СМ-SМЕ302/263/2008 від 18 липня 2008 року, розгляд яких наразі триває.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Банком змінено строки виконання договору, а оскільки сторони погодили повернення кредиту ауітентними платежами і ту обставину, що до кожного з платежів застосовується свій строк позовної давності, в тому числі і строк звернення до поручителя з такими вимогами, встановлений ч.4 ст.559 ЦК України, то саме під час розгляду позовних вимог АТ «ОТП «Банк» про стягнення заборгованості суд має можливість встановити обставини за якими поруку може бути припинено в частині або повністю.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою- відмовити в повному обсязі.

Судові витрати розподілу не підлягають і відносяться на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення суду складеного 19 грудня 2019 року.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

відповідач Акціонерне товариство «ОТП Банк», , місцезнаходження вулиця Жилянська, 43, м. Київ, 01033.

Суддя О.Б. Подорець