РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5147/18

пр. № 2/759/1124/19

06 березня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Моторне (транспортне) страхове бюро України (02154, м.Київ,Русанівський бульвар, 8) про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

10.04.2018 року ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_3, звернувся до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_4, вимогами якого є стягнення коштів. Ціна позову визначена позивачем у розмірі 32 309,45 грн.

Свої вимоги позивач мотивує фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 28.09.2015 р. о 09.30 год. по вул. Заболотного в м. Києві. В результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «Деу», д.н.з. НОМЕР_3, власником якого є позивач. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2015 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_4, який керував транспортним засобом - автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_4. Також зазначає, що під час ДТП зе кермом автомобіля «Деу», д.н.з. НОМЕР_3, був син позивача - ОСОБА_5

Матеріальний збиток т/з «Деу», д.н.з. НОМЕР_3, завданий після ДТП, з урахуванням вартості експертизи (800,00 грн.), визначає у розмірі 27309,45 грн.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 27309,45 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

25.07.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та визначений подальший порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2018 р. продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.09.2018 р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що позивачу не належить право вимоги до відповідача, оскільки на момент вчинення ДТП він не був власником пошкодженого т/з «Деу», д.н.з. НОМЕР_3 та його права, свободи та інтереси не порушувалися. Оскільки позивач є неналежним позивачем у данному позові, просить відмовити йому у задоволенні позовних вимог.

09.10.2018 р. представником позивача ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з огляду на те, що на момент ДТП позивач був володільцем транспортного засобу і користувався автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_3.

Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивач позов підтримує та просить його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 28.09.2015 року, приблизно о 09.30 год. по вул. Заболотного в м. Києві водій автомобіля ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_4 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_3. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2015 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_4, який керував транспортним засобом - автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_4 /а.с. 11/.

Про механічні пошкодження «Деу», д.н.з. НОМЕР_3, які були отримані внаслідок ДТП, що мала місце 28.09.2015 р., ОСОБА_5 булла видана довідка про пошкодження транспортних засобів /а.с. 12/.

Вартість матеріального збитку, завданого у результаті пошкодження автомобіля «Деу», д.н.з. НОМЕР_3, у ДТП, що сталася 28.09.2015, становить 26509,45 грн., що вбачається із наявного у матеріалах справи протоколу огляду транспортного засобу від 06.10.2015 р. /а.с. 15/, ремонтною калькуляцією вартості відновлювальних робіт /а.с. 16-20/ та звітом про визначення вартості матеріального збитку від 13.10.2015 р., складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» /а.с. 21-30/.

З протоколу огляду транспортного засобу від 06.10.2015 р., складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» вбачається, що власником т/з «Деу», д.н.з. НОМЕР_3 на момент скоєння ДТП є ОСОБА_6

Проте, позивачем надано свідоцтво про реєстрацію т/з, де вказано, що власником т/з «Деу», д.н.з. НОМЕР_3 є позивач - ОСОБА_3 /а.с. 10/. Позивач набув право власності на автомобіль 08.11.2017 року, тобто більше ніж через два роки після настання ДТП, що стало причиною пошкодження т/з.

У судовому засідані свідок ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль придбаний за кошти його батька ОСОБА_3 у 2014 році. На момент скоєння ДТП саме він був за кермом автомобіля. Батько, передав йому технічний паспорт на дане авто.

Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Тобто, у першому випадку - якщо власник або володілець знаходяться у машині і передає керування іншій особі, а в другому - власник і лише власник передає укористування автомобіль з передачею реєстраційного документу на автомобіль іншій особі.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення ДТП, власником т/з «Деу», д.н.з. НОМЕР_3 був ОСОБА_6, який передав право користування із передачею реєстраційного документу на автомобіль. Як стверджує позивач ОСОБА_3, документ на автомобіль був переданий саме йому, а він в свою чергу передав у користування т/з своєму сину - ОСОБА_5, який керував автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_3 під час ДТП, що мала місце 28.09.2015 р. по вул. Заболотного в м. Києві.

Факт передачі власником автомобіля у користування одній особі автомобіля з передачею реєстраційного документу на цей автомобіль, робить цю особу володільцем автомобіля. Однак, володілець автомобіля не може передавати такий автомобіль у користування іншій особі з передачею реєстраційного документу на цей автомобіль, оскільки це не передбачено ПДР.

Таким чином, суд робить висновок спираючись на наявні у справі докази за якими позивач ОСОБА_3 не був ні власником, ні володільцем автомобіля на момент ДТП і не може заявляти вимог, пов'язаних із ушкодженням того майна, яке йому або не належало, або не було у його користуванні. Його право власності виникло у 2017 р. ОСОБА_5 керував автомобілем, і з цього приводу не встановлено будь-яких обмежень, оскільки він мав реєстраційні документи на цей автомобіль, який не був оголошений в розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивач ОСОБА_3 на момент ДТП не був власником т/з, то можна стверджувати, що володільцем автомобіля, якому теоретично міг власник (ОСОБА_6.) передати право користування з передачею реєстраційних документів на автомобіль був ОСОБА_5 Таким чином саме останній має право на звернення до суду.

Відтак, проаналізувавши у сукупності норми законодавства, урахувавши всі обставини справи, у суду відсутні підстави для задовлення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 396 ЦК України, ст.ст.6, ч. 13 ст. 7, 8-13, 18, 19,77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Моторне (транспортне) страхове бюро України (02154, м.Київ,Русанівський бульвар, 8) про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць