Справа № 202/191/19
Провадження № 2-з/202/4/2019

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

21 січня 2019 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Треті особи, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним правочинів, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, скасування обтяження,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Треті особи, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним правочинів, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, скасування обтяження.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 2868830 від 10 лютого 2012 року), що належить ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1 до вирішення справи по суті позовних вимог.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цивільні справі № 202/191/19, яка перебуває в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене можливо дійти висновку про те, що позивачем не доведено існування реальної загрози невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, та необхідність забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_4, вчиняти дії щодо відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1 (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 2868830 від 10 лютого 2012 року).

Виходячи із вищевикладеного заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.153 КПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Треті особи, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним правочинів, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, скасування обтяження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 15-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Л.П. Слюсар