Справа № 214/5503/19
2-о/214/130/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

за участю заявниці ОСОБА_1

за участю представника заявниці адвоката Повалій О.В.

за участю заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Повалій Олени Василівни, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Повалій О.В., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою 24 липня 2019 року, в подальшому уточнивши пред`явлені вимоги та коло заінтересованих осіб, просить суд: встановити факт, що має юридична значення, а саме що ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2826 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 липня 1978 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3837, що зареєстровано в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації (зараз КП ДОР «Криворізьке БТІ») та записане в реєстрову книгу №7, стр. №187, запис 183.

Вимоги заяви обґрунтовано наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер прадід заявниці - ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної власності належало домоволодінням АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння вони набули у власність в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_4 заповіт не складав. Після його смерті єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном згідно зі ст.549 ЦК УРСР, є його рідний син ОСОБА_7 , який проживав з померлим на день його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Після його смерті його рідний син ОСОБА_8 був єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом на підставі ст.1261 ЦК України, який прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори на підставі п.1 ст.1269 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 заявниця ОСОБА_1 , яка є донькою померлого, звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н.М. із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом на майно, що належало її батькові ОСОБА_8 . Іншими спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 є його мати ОСОБА_3 . Інша заінтересована особа ОСОБА_2 є власником на сьогоднішній день іншої 1/2 частки домоволодіння. 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до вказаного вище нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Однак у видачі свідоцтва нотаріус їй відмовила у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Підстава відмови нотаріуса фактично вбачається з того, що в свідоцтві про право на спадщину за заповітом написано, що зареєстровано дане свідоцтво в реєстрі за №3838, однак в реєстраційному посвідченні вказано, що свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №3837. Тобто при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом було видано два екземпляри свідоцтв - один ОСОБА_4 за №3838, а другий ОСОБА_5 за № 3837, для можливості кожному з них окремо реалізувати своє право власності. Оскільки у свідоцтві про право на спадщину зазначені обоє власників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то їх право власності по 1/2 частині в БТІ було зареєстровано по одному з цих свідоцтв, а саме за свідоцтвом № НОМЕР_1 , а свідоцтво за № 3838 так і залишилось в оригіналі у ОСОБА_4 . Відтак, на сьогоднішній день право власності на 1/2 частину домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованим в реєстрі за №3837, виданим 5 липня 1978 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою м. Кривого Рогу, що зареєстровано КП ДОР «БТІ» та записане в реєстрову книгу №7. стр. №183. запис 187. Оригінал даного свідоцтва у заявниці відсутній, у зв`язку з чим виникли проблеми під час оформлення спадщини після померлого ОСОБА_4 . Під час отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на той момент, ніхто зі спадкоємців не звернув уваги на суперечності в зазначених реєстраційних даних, однак на сьогодні така різниця в написанні у правовстановлюючому документі створює перешкоду спадкоємцю для прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Коли постало питання передачі 1/2 частки зазначеного будинку, яка належала за життя ОСОБА_5 , то ніяких складнощів при переході права власності не виникло. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідну земельну ділянку на підставі договору дарування (реєстровий номер 115), який був виданий 30 січня 2019 року приватним нотаріусом Умріхіною К.А., за ОСОБА_2 зареєстровано право власності. Таким чином вбачається, що дана невідповідність створює перешкоди лише заявниці в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

В ході розгляду справи ухвалами суду від 29 серпня 2019 року, 15 жовтня 2019 року задоволено клопотання представника заявниці про витребування доказів (а.с.38, 105); ухвалою суду від 3 грудня 2019 року задоволено клопотання представника заявниці про поновлення процесуального строку для залучення заінтересованих осіб по справі та уточнення заявлених вимог.

Присутні в судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Повалій О.В. вимоги уточненої заяви підтримали, наполягали на її задоволенні та встановленні заявленого факту, що має юридичне значення для ОСОБА_1 та забезпечить можливість реалізації спадкових прав.

Заінтересована особа ОСОБА_3 вимоги уточненої заяви визнала, підтвердила обставини, викладені в заяві. Просила справу розглянути без її участі, про що подала відповідну заяву (а.с.34, 116).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги уточненої заяви визнав, підтвердив обставини, викладені в заяві, про що також подав відповідну заяву (а.с.115).

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст.228 ч.2 ЦПК України, у судовому засіданні з урахуванням змісту правовідносин, позиції сторін, обставин справи, фактичного визнання заінтересованими особами вимог заяви, суд вважає за можливе з урахування думки учасників справи не досліджувати докази, наявні у справі. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення заяви, тому що визнання заяви заінтересованими особами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт належності за життя ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності 1/2 частини житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2826 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданому 5 липня 1978 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3837, що зареєстровано в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації (зараз КП ДОР «Криворізьке БТІ») та записане в реєстрову книгу №7, стр. №187, запис 183,а виявлені в суперечності в зазначених реєстраційних даних в свідоцтві є технічною опискою, тому суд з метою забезпечення можливості реалізації заявницею її спадкових прав вважає за необхідне пред`явлені н вимоги задовольнити.

Встановлення факту, про який просить представник заявниці, має для ОСОБА_1 юридичне значення та не визначає наступне вирішення спору про право.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, у зв`язку з цим понесені заявницею витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 228, 263-265, 267, 268, 273, 293, 294, 315-319, 351-352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) адвоката Повалій Олени Василівни, заінтересовані особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_4 ), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити належності на праві власності за життя ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частини житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2826 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 липня 1978 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3837, що зареєстровано в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу №7, стр. №187, запис 183.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов