328/1204/18
11.02.2019
РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

Іменем України

11 лютого 2019 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши в судовому засіданні в місті Токмак за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.10.2016 помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі, на квартиру АДРЕСА_1. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, але оформити право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 не зміг, так як зазначена квартира оформлена на колишню дружину спадкодавця ОСОБА_2. Спадкодавець ОСОБА_3 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 22.12.1995 по 24.09.2016, шлюб було розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.09.2016, актовий запис №39. Вважає, що йому, як спадкоємцю за законом померлого батька ОСОБА_3 належить 1/4 частини квартири АДРЕСА_2, так як ця квартира була придбана ними під час шлюбу 18.06.2007, згідно з договором купівлі-продажу №1850, за кошти, які, на думку позивача, належать спадкодавцю. В позасудовому порядку вирішити спір позивач не може, так як спірне майно оформлено не на спадкодавця, а на відповідача, тому нотаріальна контора не може видати чи відмовити в видачі свідоцтва про право на спадщину. З зазначених підстав просить визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 (Леніна) в місті Токмак Запорізької області, яка зареєстрована за ОСОБА_2 та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 21.05.2018 вказану позовну заяву було залишено без руху.

Крім того, ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 16.05.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ј квартири АДРЕСА_2було відмовлено.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 30.05.2018 вказану позовну заяву було визнано не поданою та повернуто позивачу.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.07.2018 ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 30.05.2018 про визнання позовної заяви неподаною скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 30.08.2018 у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 11.10.2018 підготовче засідання по справі відкладено та забезпечено докази по справі шляхом витребування з Токмацької державної нотаріальної контори інформації щодо спадкової справи після померлого 11.10.2016 ОСОБА_3.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 16.11.2018 підготовче засідання по справі відкладено повторно,витребувано з Токмацької державної нотаріальної контори інформацію щодо спадкової справи після померлого 11.10.2016 ОСОБА_3.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 03.12.2018 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, згідно з якою просить суд справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 та 2 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 11.10.2016 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 364927, виданим Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 456 від 13.10.2016.

Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною спадкодавця ОСОБА_3, шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем укладений 22.12.1995 року у міськвідділі реєстрації актів громадянського стану м.Токмака Запорізької області, про що був зроблений актовий запис за №325.

24.09.2016 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, про що 24.09.2016 складено відповідний актовий запис №39, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС №116710.

В період шлюбу 18.06.2007 між ОСОБА_5 (продавцем) з однієї сторони та ОСОБА_2 (покупцем) з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 (колишня Леніна) в місті Токмак Запорізької області, який посвідчено 18.06.2007 ОСОБА_6, нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори, та зареєстровано в реєстрі за №1850.

Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований 04.07.2007 в Комунальному підприємстві «Абрис» м.Токмак, власником зазначеної квартири, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, є ОСОБА_2.

Судом встановлено, що поділ майна між колишнім подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за життя останнього, не проводився.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до положень ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостатею1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №279/2016, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також сини ОСОБА_9 та ОСОБА_1 (позивач).

Судом встановлено, що спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_9 та ОСОБА_1 в передбачений законом строк звернулися до Токмацької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Мати та батько спадкодавця - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулася до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини щодо всього майна, яке залишилося після смерті їх сина.

Також із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 28.07.2018 уклали між собою угоду про розподіл спадкового майна, відповідно до якої між спадкоємцями за законом ОСОБА_9 та ОСОБА_1 проведено розподіл в рівних частках майна після померлого 11 жовтня 2016 року батька ОСОБА_3, яке складається з житлового будинку, будівель, земельних ділянок, частини будівлі, транспортних засобів, та, відповідно, кожним зі спадкоємців отримані свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до зазначеної угоди про розподіл спадкового майна.

Судом встановлено, що до складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_4 (колишня Леніна) в місті Токмак Запорізької області, яка вищезазначеною угодою про розподіл спадкового майна не охоплена.

У відповідності до положень ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Ст.63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч.1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Також суд враховує роз'яснення, викладені у п.12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких: у разі смерті співвласника будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

В звязку з чим суд приймає доводи позивача, що частки подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в спільному сумісному майні є рівними.

Відповідно до ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, хоча й відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, власником квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, однак у відповідності до положень ст.ст.60, 70 СК України, квартира є обєктом спільної сумісної власності і належить кожному із подружжя в рівних частках.

Надані позивачем копія книги обліку доходів та витрат підприємця ОСОБА_3, що зареєстрована в ДПІ м.Токмак Запорізької області за №848 від 04 березня 2003 року та копія свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_3 серія В00 №229771 від 25.01.1996, які, на думку позивача підтверджують факт придбання зазначеної квартири виключно за кошти спадкодавця ОСОБА_3, зважаючи на встановлені судом обставини та вищезазначені норми Сімейного кодексу України, не спростовують того, що спірна квартира, яка придбана в період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2, належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від того на кого оформлено право власності на неї та не суперечать позовній вимозі про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/4 частку в спірній квартирі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн. та судовий збір за забезпечення позову в сумі 352,40 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

В той же час, оскільки ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 16.05.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ј квартири АДРЕСА_2було відмовлено та зазначена ухвала набрала законної сили, в стягненні з відповідача судового збору за забезпечення позову в сумі 352,40 грн. слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ј квартири АДРЕСА_1 після померлого 11.10.2016 ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Токмацьким РВ УДМС України в Запорізькій області 25.11.2000, зареєстроване місце проживання: 71701, Запорізька область, місто Токмак, вулиця Василя Вишиваного, будинок 252,

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: 71701, Запорізька область, місто Токмак, вулиця Василя Вишиваного, будинок 252.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, передбаченому ЦПК України.

Заочне може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суд повідомляє учасникам справи веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію по даній справі:http://court.gov.ua/fair.

Рішення складено 11.02.2019.

Суддя: