Справа № 346/1531/18
Провадження № 22-ц/4808/147/19
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

доповідача Фединяка В.Д.

суддів: Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 жовтня 2018 року, ухвалене суддею П'ятковським В.І. в м.Коломия, повний текст якого виготовлено 08 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_5, після чого відкрилася спадщина за заповітом. Згідно заповіту від 23 травня 2007 року за життя ОСОБА_5 заповіла земельну ділянку (пай) в рівних частках позивачці, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2. Все інше майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла ОСОБА_2. Відповідач будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Вона у встановлений термін відповідної заяви не подала, з матір'ю на день смерті не проживала. Пропустила строк подачі заяви з поважних причин, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 і вона пережила сильний стрес та хвилювання, після чого важко хворіла та знаходилася на лікуванні в стоматологічному центрі ім. О.О. Богомольця. Також змушена була здійснювати догляд за перестарілим батьком чоловіка, який незрячий та проявляв ознаки слабоумства, потребував постійного стороннього догляду. Однак від спадкового майна вона не відмовляється і претендує на належну їй частку, просила визнати зазначені причини пропуску встановленого строку прийняття спадщини поважними та надати їй додатковий строк, необхідний для подання відповідної заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_5

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31 жовтня 2018 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На дане рішення ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що постійно користується земельною ділянкою, яку їй заповіла ОСОБА_5, тобто спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила. На думку апелянта, в матеріалах справи є достатньо доказів того, що строк на звернення із заявою до нотаріуса нею пропущено з поважних причин, так як тривалий час хворіла. Вказує, що із заявою про відмову від прийняття спадщини також не зверталася. Судом не залучено до участі в справі нотаріуса нотаріальної контори, не встановлено, хто із спадкоємців звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 21.01.2019 року подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційні вимоги ОСОБА_4 є безпідставними та необгрунтованими, рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Вказує на те, що ОСОБА_4 в період строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері мала реальну можливість подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак без поважних причин цим правом не скористалася. ОСОБА_4 не може вважатися такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері разом з нею не проживала.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

ОСОБА_4 та її представник у встановленому законом порядку повідомлені про час і місце розгляду справи, повторно не з'явилась у судове засідання, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє клопотання ОСОБА_4 та її адвоката Якимчук О.М. про чергове відкладення розгляду справи, оскільки таке відкладення призведе до порушення строку розгляду справи, встановленого ч.1ст.371 ЦПК України та суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що причини, на які ОСОБА_4 посилалась як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї на вчинення таких дій і не являються поважними причинами.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5, про що П»ядицькою сільською радою Коломийського району, Івано-Франківської області, зроблено відповідний актовий запис № 27 (а.с. 6).

Із копії заповіту посвідченого секретарем П»ядицької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області від 23 травня 2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 54 вбачається, що померла за життя склала заповіт, яким земельну частку (пай) заповіла в рівних частинах ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2. Все інше майно, що належатиме їй на день смерті заповіла ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Із довідки виданої сектором видачі довідок відділу ведення реєстру територіальної громади Управління надання адміністративних послуг вбачається, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, 1956 року народження, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1, що підтверджує факт не проживання спадкоємця на момент смерті із спадкодавцем.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивачки з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та відмови нотаріальної контори у оформленні спадкових справ після смерті ОСОБА_5 в зв»язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на момент вчинення цих дій.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою пропущено строк, визначений для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 11 листопада 2009 року, а позов до суду вона пред'явила 02 квітня 2018 року, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є надто значним.

Доказів, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на момент вчинення цих дій позивчка суду не подала.

Крім цього, перебування ОСОБА_4 на лікуванні у стоматологічному центрі ім.О.О.Богомольця в м. Києві з 01.09.2009 року по 05 жовтня 2009 року не підтверджує, що позивачка з часу відкриття спадщини після смерті матері, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 до часу звернення до суду не мала можливості подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 13 лютого 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк В.А.Девляшевський

О.В.Пнівчук