Провадження № 2/200/381/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Женеску Е.В.,
за участю секретаря: ЯковенкоА.С.
представника позивача: ОСОБА_1
представників відповідачів: Цезаревої М.І., Петренко М.Г., Бартош-Стрельнікової Т.М.
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська Русь» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна, -
27 жовтня 2015 року позивачі звернулись до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.
В обґрунтування позову посилаються на те, що 16.01.2013 р. позивачем-1 ОСОБА_2 укладено з відповідачем-1 ОСОБА_3 договір доручення, відповідно до умов якого останній зобов`язувався підшукати земельну ділянку з ставком з розведення риби та сприяти в укладенні відповідного договору оренди або договору купівлі-продажу. У зв`язку із цим позивач-1 сплатив 6 000,00 грн. винагороди на користь відповідача-1. В кінці лютого 2013 р. відповідач-1 повідомив позивача-1 про те, що підшукав земельну ділянку з ставком, яка розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району поблизу с. Грабки та надав позивачу-1 номер мобільного телефону відповідача-2, який за словами мешканців смт Магдалинівки, був орендарем зазначеної земельної ділянки. Але в порушення договору, відповідач-1 до цього часу не вчинив жодних дій, направлених на сприяння позивачу-1 в укладенні або договору оренди або купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, тому ОСОБА_2 вважає, що відповідач-1 не виконав свої зобов`язання по договору та безпідставно отримав кошти у сумі 6 000,00 грн. як винагороду за договором доручення. Позивач-1 самостійно відшукав відповідача-2, який господарював на вказаній земельній ділянці, та в березні 2013 року відповідач-2 запропонував позивачеві-1 займатися діяльністю по вирощенню риби. Загалом на облаштування земельної ділянки, зарибнення, висадку плодових дерев тощо позивачами було витрачено кошти у сумі 404 854,48 грн., а саме: позивачем-1 було витрачено 300000 грн., з яких: придбано річника коропа, річника товстолоба, річника білого амуру, комбікорм, висівки, жмих, мішки, виноград 500 шт., смородини 400 шт., горіх 1160шт., фруктових дерев 1225 шт, піч опалювальна «Буллетерм-Л», на загальну суму 128428 грн., решта 171572 грн. витрачено на оплату робіт найм працівників для посадки вказаних вище дерев, винограду, кущів, найм сторожів для охорони ставка, розширено та вирівняно дорогу понад ставком, вичищено замулені джерела ставка та оплачено інші роботи щодо облаштування земельної ділянки та створення на ній певних матеріальних благ. Позивач-2 придбав: ємність металева, балка №30 б/у; плівка вторинна; пересувний вагончик-битовка; тачка будівельна 90л. 1 колесо; кутик 90х6 ст.3 6м. (0,185т); кутик 90х7 ст.3 (0,048т); труба 219х7 (0,19т); лист 10мм 1500х6000 ст. 3 Т.В. (0,35т); лист 30 мм 2000х6600 ст.3 (0,5т); швелер 24П ст.3пс 12м(0,725т); брус 40х40 (0,384 куб.м.);кутик 90х6 ст.3 ндл (1,93т); лист 8мм 1500х6300 ст.3 (1,194т); швелер 24 ст.3пс міра (2,3т); лист а/ц 01-101 (354шт.); кущорізи GRUNTEK BS-52X ; рейка 25х50х2 (1,249 куб.м.); насосна станція Hydrofresh SAER М99/24Н; тачка садово-будівельна двохколісна, об`єм вода/пісок 110/200л. вантажопідйомність 320 кг; репаратор 3/4» (51-105Н) 5 шт.; шланг для полива ECONOMIC 3/4» 30м. 10-021 5шт.; мангал-піч професійний. А також позивачем-2 було оплачено послуги по транспортуванню зазначеного майна на ставок. Всього позивачем-2 було придбано майна та оплачено транспортних послуг на загальну суму 104854,48 грн.
В подальшому виявилось, що відповідач-2 не був орендарем чи суборендарем зазначеної земельної ділянки, а орендарем її була ОСОБА_5 . У зв`язку із цим позивач-1 домовився із відповідачем-3 ОСОБА_6 про те, що за винагороду у 30 000,00 доларів США остання відмовиться від вказаної земельної ділянки та допоможе позивачу-1 оформити всі необхідні документи для оренди останнім ставка. На виконання усних домовленостей позивачем-1 було надано відповідачу-3 грошові кошти у сумі 8 000,00 доларів США, про що відповідачем-3 було складено розписки від 10.04.2014 та від 30.07.2014 року. Проте відповідач-3 не вчинила жодних дій, спрямованих на відмову від права оренди на ставок та оформлення права оренди на позивача-1, а лише вимагала ще коштів. В зв`язку з чим позивач-1 відмовив надавати ще кошти, поки відповідач-3 не оформить відповідні документи щодо оренди ставка. Однак у березні 2015 року відповідач-3 встановила на ставку свою охорону та не допускає позивача-1 та його працівників на ставок. Позивач вважає, що відповідач-3 без достатньої правової підстави заволоділа майном: рибою, яка була закуплена позивачем-1, запущена у ставок та вигодувана за рахунок позивача-1; грошовими коштами у розмірі 8000 доларів США, фруктовими деревами, виноградниками, смородиною та горіхами, закупленими і висадженими за рахунок позивача-1, піччю опалювальною «Буллетерм-Л», а також майном, закупленим за рахунок позивача-2. У період з березня 2013 року по березень 2015 року позивач-1 особисто займався розведенням риби, вирощуванням дерев та особисто ніс фінансові затрати. Вартість риби, яка була запущена мальком в ставок та виросла за два роки, позивач оцінює у розмірі 2 075 539,00 грн., на підтвердження цієї вартості надає Звіт з незалежної оцінки ТОВ «Содель» від 02.06.2015 року. Повернення вказаного майна в натурі неможливо, крім того, риба вже виловлена відповідачем-2, тому необхідно відшкодувати його вартість грошима. Позивач вважає, що вартість безпідставно набутого майна має бути стягнута з відповідачів-2 та 3 солідарно.
З огляду на зазначене, позивачі просять суд:
-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн.;
- стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вартість безпідставно набутого майна: риби, яка була запущена мальком в ставок, що розташований на земельній ділянці водного фонду загальною площею 28,8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, та доходи, які вказані особи одержали від реалізації риби в розмірі 2 075 539,00 грн.;
- стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вартість безпідставно набутого майна: 1 225 шт. фруктових дерев, 500 шт. винограднику, 400 шт. смородини, 1 160 шт. горіху, які знаходяться на земельній ділянці водного фонду загальною площею 28,8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та передана в оренду ОСОБА_5 , в розмірі 51 118 грн.;
- стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вартість виконаних робіт по облаштуванню земельної ділянки загальною площею 28,8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та передана в оренду ОСОБА_5 , в розмірі 171 572,00 грн.;
- стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди;- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8 000 доларів США, перерахувавши в національній валюті (гривні), що на день подання позову становить 171 920,00 грн. згідно офіційного курсу Національного Банку України (21,49 грн./1 долар США);
- зобов`язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 безпідставно набуте майно: піч опалювальну «Буллетерм-Л» - 18 кВт, яка знаходиться на земельній ділянці водного фонду загальною площею 28,8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та передана в оренду ОСОБА_5 ;
- зобов`язати ОСОБА_5 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська Русь» безпідставно набуте майно: ємність металева, балка №30 б/у; плівка вторинна; пересувний вагончик-битовка; тачка будівельна 90л. 1 колесо; кутик 90х6 ст.3 6м. (0,185т); кутик 90х7 ст.3 (0,048т); труба 219х7 (0,19т); лист 10мм 1500х6000 ст. 3 Т.В. (0,35т); лист 30 мм 2000х6600 ст.3 (0,5т); швелер 24П ст.3пс 12м(0,725т); брус 40х40 (0,384 куб.м.);кутик 90х6 ст.3 ндл (1,93т); лист 8мм 1500х6300 ст.3 (1,194т); швелер 24 ст.3пс міра (2,3т); лист а/ц 01-101 (354шт.); кущорізи GRUNTEK BS-52X ; рейка 25х50х2 (1,249 куб.м.); насосна станція Hydrofresh SAER М99/24Н; тачка садово-будівельна двохколісна, об`єм вода/пісок 110/200л. вантажопідйомність 320 кг; репаратор 3/4» (51-105Н) 5 шт.; шланг для полива ECONOMIC 3/4» 30м. 10-021 5шт.; мангал-піч професійний, яке знаходиться на земельній ділянці водного фонду загальною площею 28,8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та передана в оренду ОСОБА_5 ;
- стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю. від 30 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено для розгляду по суті в судовому засіданні (том 1, а.с. 80).
19 січня 2016 року відповідач ОСОБА_4 надав письмові заперечення на позовну заяву, де вказав, що він ніколи не був ні орендарем, ні суборендарем земель водного фонду за вказаною адресою. Він був знайомий з позивачем-1, але жодної спільної діяльності з ним не вів та жодних послуг і майна від нього не отримував. Він дійсно на початку 2013 року пропонував позивачу-1 займатися діяльністю з вирощування риби на землях водного фонду, однак тільки після оформлення відповідного договору суборенди та договору про спільну діяльність. Пропозицій щодо участі у цьому позивача-2 ніколи не було. ОСОБА_4 у 2009-2010 роках разом зі своїм зятем ОСОБА_10 фактично користувалися вказаними землями за усною згодою відповідача-3, та витрачали кошти на зариблення ставка, оформлення договору суборенди. Відповідач-2 пропонував позивачу-1 компенсувати понесені витрати, після чого, за згодою відповідача-3 буде укладено додаткову угоду до договору суборенди земельної ділянки водного фонду про заміну сторони договору суборендаря ОСОБА_10 на позивача-1. Про таку домовленість була складена відповідачами 2 та 3 розписка від 09.04.2014 року. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_4 від позивача-1 будь-якого майна, грошей, або послуг. Крім того, відсутні докази з придбання позивачем-1 робіт та послуг з найму працівників, послуг сторожів тощо. До того ж роботи та послуги не є майном, отже вони не можуть бути безпідставно набуті, збережені та повернуті згідно положень ст.1212, 1213 ЦК України. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що вказане позивачем майно знаходиться на землях водного фонду чи в ставку. Вказує також, що чинним законодавством передбачено перелік дозвільних документів для розведення рибних ресурсів. Позивачем таких документів не надано, зокрема не надано доказів вселення риби до ставка. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 (том 1, а.с. 173-182).
Позивач ОСОБА_2 надав 19.02.2016 року пояснення на заперечення ОСОБА_4 на позовну заяву (том 1, а.с.195).
Відповідач ОСОБА_3 20.01.2016 року надав письмове заперечення на позовну заяву, де вказав, що між ним та ОСОБА_2 дійсно було укладено договір доручення, проте він взагалі не отримував від ОСОБА_2 грошові кошти, та доказів їх отримання відповідачем-1 позивач не надав. Вказує, що він все ж таки підшукав земельну ділянку відповідно до умов договору, про що стверджує сам позивач у позовній заяві. Просить у задоволенні позовних вимог до нього відмовити (том 1, а.с. 196).
Ухвалою суду від 18 грудня 2017 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_11 про відвід судді Єлісєєвої Т.Ю. (том 2, а.с. 56).
В порядку автоматизованого розподілу цивільну справу передано в провадження судді Шевцової Т.В.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Шевцової Т.В. від 20 грудня 2017 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження (том 2, а.с.61).
20 березня 2018 року відповідач-2 надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що використання позивачем-1 ставка для розведення риби знаходиться поза межами правового поля, оскільки ставок позивачами не орендується. Методика оцінки майна, проведеної ТОВ «Содель» не враховує особливості конкретного водного об`єкту. Багаторічні насадження та кущі висаджені позивачем в порушення вимог чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивачів судові витрати, понесені відповідачем-2 (том 2, а.с.112-115).
29 травня 2018 року позивач ОСОБА_2 подав відповідь на відзив відповідача-2 (том 2, а.с. 132-134).
Згідно автоматичному розподілу справ між суддями від 03.08.2018 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 08 серпня 2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням сторін (том 2, а.с.150-151).
Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні (том 2, а.с.218-219).
В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові.
Представники відповідача ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, оскільки жодним доказом не підтверджується заволодіння відповідачем ОСОБА_4 майном, що належало позивачам,
Представник відповідача ОСОБА_13 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила відмовити, з підстав викладених у запереченнях на позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлявся, причини не явки не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу , на які поширюється дія цього Закону, є дикі тварини хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо) які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи неволі.
Таким чином, риба, яка знаходиться (знаходилась) в ставку, фруктові насадження, виноградник, смородина, горіхи тощо визначається як рухоме майно.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначена на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 16.01.2013 року позивач-1 ОСОБА_2 (довіритель) уклав з відповідачем-1 ОСОБА_3 (повірений) у письмовій формі договір доручення, відповідно до п.1.1. умов якого повірений взяв на себе зобов`язання від імені та за рахунок довірителя підшукати земельну ділянку зі ставком в Дніпропетровській області для ведення господарської діяльності з розведення риби та сприяти довірителю в укладенні відповідного договору оренди або договору купівлі-продажу.
Відповідно до п.2.1.1. договору, повірений зобов`язаний виконати дане йому доручення згідно з вказівками довірителя в строк до 01.07.2013 року.
Відповідно до п.4.2., 4.3. договору, розмір винагороди повіреному складає 6 000 грн. Довіритель виплачує винагороду повіреному протягом п`яти банківських днів з моменту укладення договору.
В матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем 6 000,00 грн. на користь ОСОБА_3 , в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що у позовних вимогах в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6000 грн. безпідставно набутих коштів необхідно відмовити, в зв`язку з їх необґрунтованістю.
Вказана обставина підтверджується розпискою, складеною ОСОБА_4 09 квітня 2014 року (том 1, а.с.56).
З вказаної розписки вбачається, що ОСОБА_4 зазначив, що він є суборендарем земельної ділянки. Станом на дату складання даної розписки ОСОБА_4 підтверджено, що ОСОБА_2 була внесена сума у розмірі 300 000 грн.
Розписка від 09 квітня 2014 року підтверджує пропозицію ОСОБА_4 відступити на користь ОСОБА_2 майнові права на ставок у випадку сплати останнім 30 000 доларів США. Окрім того в ній зазначено, що з основним орендарем земельної ділянки ОСОБА_5 це питання узгоджено; розписка містить особистий підпис ОСОБА_5 .
Відповідач ОСОБА_4 майнових прав на земельну ділянку не мав, доказів протилежного не надав.
Факт часткового виконання позивачем ОСОБА_2 вказаної домовленості щодо передачі грошових коштів за ставок підтверджений розписками відповідача-3 ОСОБА_5 від 10.04.2014 року та від 30.07.2014 року.
Так, Розпискою від 10.04.2014 року (том 1, а.с.57) відповідач-3 ОСОБА_5 підтверджує, що отримала 2000 доларів США від ОСОБА_2 «для оформлення документів ставка (реєстрація договору оренди ставка в реєстраційний службі)».
В розписці від 30.07.2014 року (том 1, а.с.58) відповідач-3 ОСОБА_14 зазначає, що отримала гроші від ОСОБА_2 через ОСОБА_15 в сумі 3000 доларів США «в рахунок часткової оплати ставка».
Отже документально підтверджено передачу позивачем-1 ОСОБА_2 відповідачу-3 ОСОБА_5 . 5 000 доларів США., в той час як позивач-1 стверджує, що ним було передано ОСОБА_5 8000 доларів США
Натомість щодо передачі ще 3000 доларів США позивач-1 жодних належних та допустимих доказів не надав, а тому вимога про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 безпідставно набутих грошових коштів підлягає задоволенню лише частково у розмірі 5 000 доларів США, що на день подання позову за офіційним курсом Національного Банку України (21,49 грн./1 долар США) становить 107 450 гривень.
Судом також встановлено, що позивачем-1 був придбаний річник коропа 1350 кг, річник товстолоба 1450 кг, річник білого амуру 100 кг, комбікорму 2660 кг, висівки, жмих, мішки б/у, що підтверджено видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, свідоцтвами про якість (мовою оригіналу «Качественными удостоверениями»), а також квитанціями до прибуткового касового ордеру, виданими ПрАТ «Петриківський Рибгосп».
Відповідно до висновку Звіту про вартість майна від 27.05.2015 року, який виконано ліцензованим товариством ТОВ «Содель», вартість риби станом на час проведення дослідження (2 роки після зариблення) оцінюється в 2 075 539 грн.
Відповідач-2 ОСОБА_4 надав відзив на позов, у якому вказує на відсутність у позивачів документів, передбачених пунктом 2.9 Порядку штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №414 від 07.07.2012, та зазначає це як беззаперечну підставу відсутності доказів зариблення ставку.
Проте суд критично ставиться до доводів Відповідача-2 і погоджується із Позивачем-1, який вказує на те, що ставок є водним об`єктом місцевого значення, а тому на нього даний нормативний акт не поширюється.
Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №414 від 07.07.2012 не стосується даних правовідносин, оскільки регламентує проведення робіт із штучного розведення (відтворення), переселення та акліматизації водних біоресурсів (включаючи види, які занесені до Червоної книги України) у рибогосподарських водних об`єктах загальнодержавного значення (крім водних об`єктів, розташованих у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду), у тому числі у водних об`єктах, які експлуатуються в режимі спеціального товарного рибного господарства підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадянами України, іноземцями й особами без громадянства, що виконують комплекс робіт з відтворення водних біоресурсів (далі - виконавці відтворення), та роботу Комісії з контролю за проведенням робіт із вселення водних біоресурсів (далі - Комісія) (пункт 1.2 цього Порядку).
Відповідно по ст. 5 Водного кодексу України , до водних об`єктів загальнодержавного значення належать: 1) внутрішні морські води, територіальне море, а також акваторії морських портів; 2) підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; 3) поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; 4) водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.
До водних об`єктів місцевого значення належать: 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення; 2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.
Отже ставок є водним об`єктом місцевого значення, а тому на нього даний нормативний акт не поширюється.
Свідок ОСОБА_16 колишній управляючий ставка, який був нанятий Позивачем ОСОБА_2 і працював там з кінця 2013 року по 2015 рік, свідчив про те, що за кошти ОСОБА_2 на території ставку було здійснено висадку саджанців плодових дерев, горіхів, виноград, було здійснено розчищення дороги біля ставка, наповнено ставок водою та запущено мальок риби. До цього, у 2012 році воду зі ставка було спущено та риби там не було. Свідок вважав Попадинця «хазяїном ставка», принаймні так той себе позиціонував, а відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - партнерськими, адже всі заходи із поліпшення ставка (висадка дерев, зариблення тощо) відбувалось за рахунок ОСОБА_7 за погодженням із ОСОБА_9 . ОСОБА_5 з`явилась на території ставка вже після того, як було висаджено саджанці на запущено рибу в ставок, заявивши себе в якості власниці ставка. Вона неодноразово цікавилась, як мальок зростає просила висилати фото риби зі ставку із зазначенням її розмірів.
Також свідок підтвердив передачу ОСОБА_5 грошей ОСОБА_2 . Він повідомив, як два рази він привозив за дорученням ОСОБА_2 гроші ОСОБА_19 , для чого їздив до неї додому в Орловщину. На початку 2015 року ОСОБА_14 вигнала його зі ставка, не надавши можливість зібрати особисті речі. Навесні 2015 року ОСОБА_16 приїхав на ставок за речами і особисто бачив, як відповідачі ОСОБА_14 і ОСОБА_4 виловлювали рибу зі ставку сітями разом із професійними рибалками Дніпропетровської рибартелі.
Суд приймає покази свідка ОСОБА_16 про факти зариблення ставку, висадку дерев та закупівлю будівельних матеріалів за кошти позивача ОСОБА_2 , оскільки ці покази не суперечать наявним у справі доказам, доводам позивача, а також твердженням відповідачів 2 та 3, зокрема, щодо того, що ОСОБА_20 здійснювати господарську діяльність на ставку, що ОСОБА_7 витрачались з цією метою кошти, здійснено зариблення ставка. Відповідач-3 також не заперечувала, що позивачем-1 було здійснено зариблення ставка, висаджено дерева та кущі на земельній ділянці, завезено будівельні матеріали на вказану земельну ділянку.
Свідок ОСОБА_18 , колишній охоронець ставка, який був найнятий ОСОБА_4 і працював та проживав там з травня 2012 року по 2014 рік свідчив, що він вважав ОСОБА_9 власником ставку, оскільки саме він його найняв. Свідок повідомив, що у 2012 року на ставку зламалась засувка, що призвело до то, що вода зі ставку зійшла і риба яка там знаходилась загинула. Після цього ОСОБА_4 дійшов домовленості із ОСОБА_2 щодо фінансування останнім ставку. Навесні 2013 року було зариблено ставок за кошти ОСОБА_2 , випуск малька риби відбувався на очах у свідка. Також він повідомив, що закупівлею малька риби та саджанців займався ОСОБА_21 працівник ОСОБА_2 . При зарибленні на ставку були також і особисто ОСОБА_22 . Також свідок розповів як висаджувались саджанці, закуплені за дорученням Юрченка, що для висадки дерев наймали робітників жителів села Оленівка Магдалинівського району. Організацією цього займався ОСОБА_16 . Потім навесні 2015 року Попадинець повторно запросив ОСОБА_18 охоронцем на ставок. Свідок особисто бачив, як у 2015 році ОСОБА_19 із ОСОБА_9 , а також за допомогою найманих працівників професійних рибалок виловлювали рибу, а потім її продавали. Також він бачив, як ОСОБА_19 викопувала і продавала саджанці.
У суду відсутні підстави не приймати до уваги покази свідка ОСОБА_23 , оскільки про події йому відомо безпосередньо, його покази не суперечать наявним у матеріалах справи доказам, та не спростовуються доказами і поясненнями відповідачів 2 і 3.
Свідок ОСОБА_21 , який працював в ТОВ «Київська Русь», пояснив, що за дорученням ОСОБА_2 він закуповував саджанці дерев, горіхів та винограду, а також закуповував мальок риби в Петриківському рибгоспі і брав особисто участь під час запуску риби в ставок. Також були закуплені будівельні матеріали за рахунок ТОА «Київська Русь» і завезені на територію ставку.
У суду відсутні підстави не приймати до уваги покази свідка ОСОБА_21 , оскільки про події йому відомо безпосередньо, його покази не суперечать наявним у матеріалах справи доказам, та не спростовуються доказами і поясненнями відповідачів 2 і 3.
Свідки підтвердили, що саме за власні кошти ОСОБА_2 було закуплено мальок риби, фруктові дерева, виноградники, смородину, горіхи. В подальшому за його рахунок висаджувались дерева, годувалась риба та оплачувались всі роботи по облагородженню території ставка та його охорону.
Також позивач-1 у якості доказів придбання ним дерев на кущів (винограду 500 шт, смородини 400 шт, горіх 1160 шт., фруктових дерев 1225 шт.) надав до матеріалів справи накладну ФОП ОСОБА_24 № 7 від 16.11.2013 року про придбання горіху 900 шт. та горіху фундуку 100 шт. на загальну суму 21 000 грн.; накладну від СК «Магдалинівський» № 461 від 14.11.2013 року про придбання горіху 40 шт на 720 грн., накладну від СК «Магдалинівський» № 455 від 13.11.2013 року про придбання горіху 120 шт, яблунь різних сортів в асортименті 320 шт та груш 5 шт. на загальну суму 6 090 грн. Загальна вартість дерев за цими накладними складає 27 810 грн.
Суд ставиться критично до накладної № 75 від 20.10.2014 року про придбання винограду та смородини на суму 10 950 грн, оскільки в цій накладній не зазначено, ким вона видана, а отже цей документ є неналежним доказом.
Інших документів, що підтверджують купівлю позивачем-1 ОСОБА_2 дерев та кущів, ним не надано а отже суд приходить до висновку, що документально підтверджено купівлю позивачем лише горіху 120 шт., яблунь різних сортів в асортименті 320 шт. та груш 5 шт. загальною вартістю 27 810 грн.
Суд погоджується із доводами позивача, що неможливо повернути в натурі закуплені та висаджені позивачем-1 на території земельної ділянки дерева, а тому вимога про відшкодування вартості безпідставно набутого майна підлягає частковому задоволенню у сумі 27 810 гривень.
Купівля позивачем-1 печі опалювальної «Буллетерм-Л» -18кВт вартістю 4 550 грн. підтверджена касовим чеком ТОВ «Епіцентр К» від 27.02.2015 року, а передача печі на земельну ділянку - Актом передачі-приймання матеріальних цінностей, підписаним ОСОБА_2 та ОСОБА_16 .
Таким чином, вказані докази, на думку суду, не підтверджують факт знаходження майна саме у відповідача-3.
Оскільки належний доказ про передачу печі опалювальної «Буллетерм-Л» -18кВт відповідачу-3 ОСОБА_5 позивачем-1 не наданий, позовна вимога про повернення ОСОБА_2 безпідставно набутого відповідачем-3 майна: піч опалювальну «Буллетерм-Л» - 18 кВт., задоволенню не підлягає.
Позовні вимоги позивача-1 щодо стягнення солідарно з відповідачів-2,3 вартості виконаних робіт по облаштуванню земельної ділянки в розмірі 171 572,00 грн. не підтверджені документально, а тому не підлягають задоволенню.
Документального підтвердження про купівлю такого майна, як: ємність металева, балка №30 б/у; мангал-піч професійний позивачем-2 не надано.
У якості доказу передачі позивачем-2 вказаного майна на земельну ділянку, позивач надав Акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання ОСОБА_16 від 24.09.2013 року, від 19.03.2014 року та від 29.09.2014 р.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані акти не підтверджують факт знаходження майна саме у відповідача-3.
Оскільки належний доказ про передачу майна безпосередньо відповідачу-3 ОСОБА_5 не наданий, позовна вимога про повернення ТОВ «Київська Русь» безпідставно набутого відповідачем-3 майна задоволенню не підлягає.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Позивач-1 вказує, що йому було завдано моральної шкоди неправомірними діями відповідачів, яку він оцінює у 50 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами три та дев`ять Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 5 означеної постанови Пленуму Верховного Суду України, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.
Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Враховуючи, що позивачем не підтверджено в належній мірі, належними та допустимими доказами завдану йому моральну шкоду, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, перерахувавши в національній валюті (гривні), що на день подання позову становить 107 450 (сто сім тисяч чотириста п`ятдесят) гривень згідно офіційного курсу Національного Банку України (21,49 грн./1 долар США).
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 1783,95 грн. з кожного.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
В позовних вимогах ТОВ «Київська Русь» - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя Е.В. Женеску