ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1622/19 Справа № 183/2083/18 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д.І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, треті особи Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона проживає та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 28 лютого 2018 року вона звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро із заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро на її заяву від 28 лютого 2018 року надано відповідь № 1285 від 10 квітня 2018 року, та їй було відмовлено у передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, з посиланням на те, що житловий фонд селищ міського типу Черкаське, Гвардійське на балансі КЕВ м. Дніпро не перебуває, відповідно до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» розпорядником даного майна є Міністерство оборони України. Зазначила, що дії відповідача є неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро є органом приватизації жилого фонду в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. У зв'язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро № 1285 від 10 квітня 2018 р. про відмову їй у передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 за її заявою від 13 березня 2018 року; визнати право на приватизацію зазначеної квартири та зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у її власність квартири АДРЕСА_2, у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року (а.с.2-8).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.114-120).

З таким рішенням не погодилася позивач, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю (а.с. 123-127).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням ч.2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами третьою, п'ятою статті 9 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (частина друга статті 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначено Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв'язку тощо.

Пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» передбачено, що обов'язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки).

Право особи на передачу у приватну власність житла органами приватизації може бути обмежено тільки на підставах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 4 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1282, передача житлового фонду, інших об'єктів соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів, проводиться за рішенням Міністерства оборони України.

Положенням про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 21 квітня 2011 року № 215, та наказом Міністра оборони України від 03 липня 2013 року № 448 визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок, виключено.

До прийняття вказаних наказів 03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_3 затверджено останній чинний (базувався на наказі Міністра оборони СРСР від 22 лютого 1977 року № 75) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд». Селища міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

15 вересня 2011 року наказом Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» визначено перелік майна, що безоплатно передається у комунальну власність територіальної громади смт Черкаське та смт Гвардійське, до якого включено й житловий фонд.

Рішеннями сесії Черкаської селищної ради від 31 березня 2011 року № 1, від 15 грудня 2011 року № 1-9 та від 19 квітня 2012 року № 1-12 надана згода на прийняття в комунальну власність територіальної громади об'єктів житлово-комунального фонду та соціальної сфери. Протягом 2011-2012 років рішеннями Черкаської і Гвардійської селищних рад на підставі наказу Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року № 569 прийнято до комунальної власності низку об'єктів військового майна.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Частиною п'ятою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно з частиною 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення, яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Положення № 396 встановлюють порядок передачі квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім'ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов'язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво.

Частинами першою-четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Отже, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлено чіткий порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сім'ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов'язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі №63 будинку 6 по вул. Лісній у смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої 28 лютого 2018 року Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району (а.с.12).

Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро.

28 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро із заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.9).

Листом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро вих.№1285 від 10 квітня 2018 року на заяву ОСОБА_1 було надано відповідь, де роз'яснювалося, що житловий фонд селищ міського типу Черкаське, Гвардійське на балансі КЕВ м. Дніпро не перебуває, відповідно до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» розпорядником даного майна є Міністерство оборони України і відділ не є органом приватизації (а.с. 13).

Слід зазначити, Квартирно-експлуатаційним відділом м.Дніпро не виносилося рішення №1285 від 10 квітня 2018 року про відмову у передачі ОСОБА_1 жилого приміщення в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», яке просила скасувати позивач, а була надана відповідь на звернення позивача листом від вказаної дати, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є передчасними.

До суду апеляційної інстанції 04 лютого 2019 року надійшла заява від позивача про залучення до матеріалів справи документів, зокрема, рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро від 31 жовтня 2018 року №4034 про відмову ОСОБА_1 у приватизації квартири (а.с.164).

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткоих випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об"єктивно не залежали від нього.

Між тим, рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро від 31 жовтня 2018 року №4034 про відмову ОСОБА_1 у приватизації квартири не може бути прийнято до уваги апеляційним судом, оскільки вказане рішення від 31 жовтня 2018 року винесено відповідачем вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду у даній справі від 28 серпня 2018 року.

Позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовною заявою для захисту своїх законних прав у спосіб, встановлений законом.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності рішення суду, безпідставності поновлення позивача на роботі є необгрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 рок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді