Єдиний унікальний номер: 448/1486/17
Провадження № 2/448/38/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2019 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасникм справи:

позивач ОСОБА_1 - не з'явився,

представник відповідача Шегинівської сільської ради - не з'явився,

третя особа приватний нотаріус Яксманицький Р.С. - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Р.С., про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належав його діду - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стверджує, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе своє майно заповів йому (позивачу). Зазначає, що спадкоємцем, якому належить право на обов'язкову частку у спадщині є дружина померлого - ОСОБА_5, однак у встановленому законом порядку вона відмовилася від своєї частки в спадщині.

Вказує, що він у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Яксманицького Р.С. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок не має можливості, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий, тому змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивач не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об'єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. У зв'язку з введенням у дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір - були припинені.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленум Верховного Суду "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.95 N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, належав колгоспному двору, членами якого, які станом на 15.04.1991року не втратили та зберегли право на частку в майні такого, були: ОСОБА_6 (голова двору), ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, його дружина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, невістка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, внук - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, внучка - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, сваха - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: витягом із по господарської книги №2 за 1986-1990роки Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області по господарству АДРЕСА_1 (на даний час - АДРЕСА_1), та витягом із по господарської книги №4 за 1991-1995роки Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області по господарству АДРЕСА_1 (на даний час - АДРЕСА_1).

Отже, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, зазначені особи мали в рівних частках право власності на майно колгоспного двору, тобто кожен на 1/7 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Проте право власності на даний будинок належним чином за власниками не оформлено, правовстановлюючі документи на зазначене майно відсутні.

Суд не бере до уваги твердження позивача, викладені у позовній заяві, в частині про те, що спірний житловий будинок належав виключно його діду ОСОБА_4 в цілому, оскільки такі обставини в порушення ст.81 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведені та спростовуються вищевказаними витягами із по господарських книг Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області, з яких вбачається, що у період з 01.04.1988року по 15.04.1991року спірний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а його членами на той час були зазначені особи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрилася до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що у даних правовідносинах слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_6. За життя заповіту він не складав. Спадщину після його смерті прийняли спадкоємці за законом першої черги спадкування, а саме: дружина померлого - ОСОБА_7 та син - ОСОБА_4, які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тобто вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини.

Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_6 його 1/7 частка у майні вищевказаного колгоспного двору (житлового будинку) перейшла в порядку спадкування за законом до дружини ОСОБА_7 та сина ОСОБА_4 в рівних частках, тобто по 1/14 кожному (1/7:2=1/14), в результаті чого останні з урахуванням своїх 1/7 часток належних їм як членам даного колгоспного двору, стали власниками 3/14 часток майна зазначеного колгоспного двору (1/7+1/14=3/14).

Крім того, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_7. За життя заповіту вона не складала. Спадщину після її смерті прийняв єдиний спадкоємець за законом першої черги спадкування - її син ОСОБА_4, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини.

Отже, після смерті спадкодавця ОСОБА_7 належні їй 3/14 частки у майні вищевказаного колгоспного двору (житлового будинку) перейшли в порядку спадкування за законом до сина ОСОБА_4, в результаті чого останній з урахуванням своїх 3/14 часток належних йому як члену даного колгоспного двору, став власником 3/7 часток майна зазначеного колгоспного двору (3/14+3/14 = 6/14 = 3/7).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №885/2016, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., за життя спадкодавець ОСОБА_4 склав заповіт від 16.01.2004року, яким усе своє майно заповів внуку ОСОБА_1 (позивачу у справі), який у відповідності до ст.1269 ЦК України прийняв спадщину, подавши у встановлений законом строк і порядок до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем, якому належить право на обов'язкову частку у спадщині є дружина померлого - ОСОБА_5, однак у встановлений законом строк та порядок вона відмовилася від своєї частки в спадщині, подавши до нотаріуса відповідну заяву. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині чи претендували б на таку, крім позивача, немає.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок (його частку) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вищевказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6; копією заповіту ОСОБА_4 від 16.01.2004року; копією заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини; копією заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину; копією заяви ОСОБА_5 про відмову від спадщини; копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1; копією свідоцтва про народження ОСОБА_8; листом приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. Вих.№1183/02-14 від 27.09.2017року; довідкою, виданою виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області №1058 від 04.10.2017року; копією спадкової справи №885/2016, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., після смерті ОСОБА_4; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та іншими матеріалами справи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася після набрання цим кодексом чинності, то у даних правовідносинах слід керуватися положеннями ЦК України (в редакції 2003 р.).

Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірних житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову частково та визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 3/7 частки спірного житлового будинку.

Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, право власності на 3/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12; місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП - НОМЕР_1;

Відповідач: Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області; місце знаходження: с.Шегині, вул.Дружби, 184, Мостиського району Львівської області; .

Повний текст судового рішення складено 03.04.2019року.