Справа № 740/4619/18
Провадження № 2/740/214/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря - Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом в якому вказала, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з 17 вересня 2005 року. Сторони мають спільного сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі судового наказу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 травня 2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Малолітній син знаходиться на її утриманні, розмір стягуваних аліментів є недостатнім, потреби дитини зростають, вона не має змоги в повній мірі матеріально утримувати, розвивати, лікувати, нести витрати за навчання та оздоровлювати дитину. Відповідач добровільно виділяти кошти на оплату додаткових витрат на утримання дитини не бажає хоча має матеріальну можливість це зробити. Додаткові витрати на утримання дитини складаються з:

витрат на лікування дитини в червні 2018 року в розмірі 608,25 гривень, що підтверджується касовими квитанціями;

коштів на проїзд до місця відпочинку в потязі та автобусі в розмірі 690,72 гривні, що підтверджується проїзними квитками;

витрат на придбання канцтоварів, портфеля, рюкзака, які необхідні їх сину як учню школи, в загальному розмірі 1494,33 гривні.

Загальна сума додаткових витрат складає 2793,30 гривень і розділивши її навпіл між обома батьками просить стягнути з відповідача на її користь 1396,65 гривень.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача 1300 гривень витрачених нею на отримання правничої допомоги адвоката, яка складається з надання консультації та складання позовної заяви.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому останній заперечує заявлені вимоги. Так відповідач вказує, що хворобливий стан сина, який би зумовлював додаткові витрати на його лікування і лабораторні дослідження відповідними медичними документами не підтверджено в зв'язку з чим вимога на придбання лікарських препаратів та лабораторні дослідження є безпідставною та необґрунтованою. Відпочинок дитини в м. Мукачево Закарпатської області та витрати на придбання шкільних товарів до навчального року не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, вказані витрати оплачуються аліментами, які він сплачує на утримання сина.

Позивачем подано відповідь на відзив в якому вона просить суд задовольнити заявлені нею вимоги в повному обсязі, так як заперечення викладені відповідачем в відзиві не ґрунтуються на чинному законодавстві.

В судове засідання позивач не з'явилась надавши клопотання про підтримання заявлених вимог та розгляд справи в її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, при вирішенні спору просив відмовити в задоволенні заявлених вимог з огляду на заперечення викладені в відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження на а.с. 7.

Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 травня 2018 року (копія на а.с. 8) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, а це є витрати викликані особливими обставинами, тобто коли крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про особливі здібності дитини, і що ці здібності необхідно розвивати, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181,182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Оцінка наданих ОСОБА_1 на підтвердження вимог доказів в вигляді численних чеків (а.с. 10-14) з відтворенням придбаних товарів, оплати проїзду здійснюється судом шляхом всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження кожного доказу окремо, групи однотипних доказів, їх сукупності у взаємному зв'язку.

Принцип справедливості, який є оціночним у кожному випадку окремо, полягає у дотриманні та збереженні права дитини на повноцінне матеріальне забезпечення, перевага такого права над інтересами інших осіб, баланс прав таких осіб як учасників справи між собою.

Позивачем до додаткових витрат включено наступні витрати: на придбання ліків та лабораторні дослідження (аналіз крові) в загальному розмірі 608,25 гривень (а.с. 10), придбання проїзних документів до м. Мукачево та смт. Солотвино в загальному розмірі 690,72 гривень (а.с. 11-13) та придбання канцелярського приладдя, рюкзака, портфеля в загальному розмірі 1494,33 гривень (а.с. 14).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження необхідності придбання медичних препаратів та лабораторних досліджень з приводу хвороб, які купувались та оплачувались позивачем для дитини, а також доказів необхідності перебування та лікування дитини в смт. Солотвино, м. Мукачево, як і проїзд до вказаних населених пунктів.

Оплата проїзних документів для дитини, а також канцприладдя, рюкзака, портфеля не можуть вважатись додатковими, так як не узгоджуються з вимогами ст. 185 СК України і не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) як того вимагає вказана норма права.

Крім того суд зважає на значний розмір аліментів, який сплачує відповідач позивачу на утримання сина, що підтверджується довідкою на а.с. 36, сума сплачених аліментів за липень 2018 року складає 6379,44 гривень, за серпень 2018 року складає 7203,15 гривень, за вересень 2018 року складає 7203,15 гривень. На думку суду розмір аліментів, що сплачується є достатнім для покриття витрат, які несе позивачка по утриманню сина.

З огляду на викладене в задоволенні заявлених вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати, що полягають в витратах на правничу допомогу в розмірі 1300 гривень, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.185 СК України, ст.ст. 263 - 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1396,65 гривень, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко