КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-4201/98, 756/7508/18 Головуючий у 1 інстанції: Тітов М.Ю.
Провадження № 22-ц/824/3110/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 29 листопада 2018 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Щербак Вікторії Володимирівни з примусового виконання виданого 14 червня 1998 року Оболонським районним судом м.Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів,-

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві Щербак В.В. з примусового виконання виданого 14 червня 1998 року Оболонським районним судом м.Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів. Зазначив, що 22.11.2017 старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м.Київ Щербак В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виданого 14 червня 1998 року Оболонським районним судом м.Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів. Вказана постанова винесена державним виконавцем з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа, строк пред'явлення якого закінчився у травні 2015 року. ОСОБА_3 просив визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ Щербак В.В. від 22.11.2017 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м.Київ Щербак В.В. від 22.11.2017 про відкриття виконавчого провадження. Звертає увагу на те, що відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення аліментів може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджено платежі. ОСОБА_6, на утримання якої стягувалися аліменти, досягла повноліття 09 травня 2015 року. Стягувач ОСОБА_5 подала заяву про прийняття до примусового виконання виконавчого листа лише 30 червня 2017 року, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання державний виконавець Святошинського РВДВС м.Києв ГТУЮ у м.Києві Щербак В.В., стягувач ОСОБА_5 не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Мінського районного суду м. Києва від 14 серпня 1998 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.08.1998 і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення 14.08.1998 року Мінським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист №2-4201.

Постановою державного виконавця від 22.11.2005 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виданого 14.08.1998 року Мінським районним судом м.Києва виконавчого листа №2-4201.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року за поданням державного виконавця видано дублікат виконавчого листа №2-4201 від 14.08.1998 року про стягнення аліментів (а. с. 30-31).

Як вбачається з відміток на дублікаті виконавчого листа, 22.05.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. 28.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову, в якій зазначено що станом на 01.12.2015 року заборгованість боржника ОСОБА_3 складає 92642,48 грн.

30.06.2017 року стягувач ОСОБА_8 звернулася до Святошинського РВДВС м. Київ з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа та направлення його за місцем роботи боржника ОСОБА_3

Постановою старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м.Київ Щербак В.В. від 22.11.2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа ВП №54295378 (а .с. 28).

11.05.2018 року державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Київ Беланом І.В. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_3, які він отримує у ТОВ «Лофінк» у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу по аліментам 92893,48 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ Щербак В.В. від 22.11.2017 про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Порядок виконання рішень судів про стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому СК України.

Відповідно до п. 19 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішення в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах трирічного строку, що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Статтею 194 СК України визначено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як було встановлено, виданий 14.08.1998 року Мінським районним судом м.Києва виконавчий лист №2-4201 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, вперше був пред'явлений до виконання у листопаді 2005 року.

За даним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження та здійснювалися виконавчі дії.

На момент досягнення ОСОБА_6 повноліття рішення суду від 14.08.1998 року боржником виконано не було, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 01.12.2015 року становила 92 642,48 грн.

Оскільки стягнення заборгованості по аліментам проводиться незалежно від досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ЩербакВ.В. від 22.11.2017 про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.