ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Петешенкової М.Ю.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 11.02.2014 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7016,07 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Кредитор свої зобов`язання за угодою виконав, надавши відповідачу кредит у сумі визначеній в угоді. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 13.06.2019 року, утворилася загальна заборгованість за кредитом з урахуванням штрафних санкцій у сумі 23 693,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 693,22 грн та стягнути судові витрати (а.с.6-7).

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за угодою про реструктуризацію заборгованості в розмірі 5576,03 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 5576,03 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.75-77).

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів та неустойки та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані вимоги задовольнити (а.с.83-87).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року, підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів та неустойки, апеляційний суд перевіряє його законність та обґрунтованість саме в цих межах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.02.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н із ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2.1 угоди кредитор зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 7016,07 грн на строк 24 місяці, з 11.02.2014 по 29.02.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1.5 % за місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 351,06 грн для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат згідно з Умовами і правилами.

Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 29.02.2016 року.

Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з генеральною угодою та Умовами і правилами (п. 2.5 угоди).

За приписами п. 1.3 вказаної угоди у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого договорами та розділом 1 "Реструктуризація заборгованості" генеральної угоди більше ніж на 1 день строком повернення кредиту, який зазначений в п. 1.1.3 угоди є 2-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня наступного за днем повернення кредиту (2-й день), вважається простроченою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами та неустойкою, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що датою остаточного погашення кредиту за договором є 29.02.2016 року, а з наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що ОСОБА_1 порушила вказаний строк повернення кредиту та припинила виконувати зобов`язання більше ніж на 1 день. Тому саме з 01 березня 2016 року почалося невиконання умов угоди, у зв`язку з чим строк виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення кредиту відповідно до п. 1.3 угоди настав 01 березня 2016 року.

Після зміни строку виконання зобов`язання до 01 березня 2016 року усі наступні платежі, передбачені генеральною угодою щодо сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 1.3.1 угоди позичальник був зобов`язаний повернути кредит до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі згідно з угодою після вказаної дати не підлягали виконанню.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Встановлено, що відповідач своїм підписом в Генеральній угоді взяла на себе зобов`язання виконувати договір на умовах, визначених у самій Генеральній угоді, а також згідно Умов та правил надання банківських послуг.

Відсутність у матеріалах справи підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, унеможливлює встановлення усіх умов кредитного договору, проте не свідчить про те, що сторони не перебувають у договірних правовідносинах.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23693,22 грн, яка складається з наступного: 5576, 03 грн - заборгованість за кредитом; 4796, 60 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11246, 16 грн - заборгованість за пенею та комісією; 2074, 43 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Колегія суддів зазначає, що Генеральна угода не містить відомостей про встановлення відповідальності відповідача у вигляді пені за порушення зобов`язання, а також відомостей про сплату комісії.

Позивачем не було надано суду підписаних ОСОБА_1 . Умов та Правил надання банківських послуг, які б містили відомості про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання та сплату комісії.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутні підстави для стягнення з відповідача пені та комісії, про що вірно зазначив місцевий суд.

Проте, встановивши, що підписана сторонами Генеральна угода від 11.02.2014 року містить умови про розмір процентів за користування кредитом (п. 2.1) та штрафу за порушення умов договору (п. 2.2), місцевий суд прийшов до безпідставного висновку про відсутність підстав для стягнення відповідних платежів з ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку, наданого банком, який не спростовувався відповідачем, заборгованість по процентам за користування кредитом становить 4796,60 грн.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням умов підписаної сторонами Генеральної угоди наявні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 11.02.2014 по 29.02.2016 року (визначений договором строк кредитування) у розмірі 1450, 98 грн.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача відсотків, за період з 01.03.2016 року по 13.06.2019 року, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12.

Розмір штрафу встановлений договором має фіксований розмір, а саме 2 074,43 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь Банку.

За таких обставин, вказані складові заборгованості по кредитному договору підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування кредитом та штрафу за порушення умов кредитного договору, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення в цій частині.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 560,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом та штрафу за порушення умов кредитного договору - скасувати постановити у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 3525,41 грн, з яких: 1450, 98 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, за період з 11 лютого 2014 року по 29 лютого 2016 року; 2 074,43 грн - штраф за порушення умов кредитного договору.

В стягненні із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відсотків за період з 01 березня 2016 року по 13 червня 2019 року - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 560,70 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: