Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 755/845/17

провадження № 61-17604св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н.О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Гевел Олена Олегівна,

заінтересована особа - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року у складі судді Виниченко Л. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 травня 2017 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Панченка М. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Дніпровського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві) Гевел О. О.

Скаргу мотивовано тим, що 16 грудня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва було ухвалено рішення у цивільній справі N 755/1454/15-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, яким позов банку задоволено.

20 квітня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання рішення суду було видано виконавчий лист.

17 червня 2016 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Дніпровського районного ВДВС міста Києва із заявою про відкриття виконавчого провадження.

12 серпня 2016 року державним виконавцем Гевел О. О. Дніпровського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві було відкрито виконавче провадження N 5118868 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1454/15-ц.

28 жовтня 2016 року державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гевел О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Такі дії державного виконавця заявник вважає незаконними, оскільки державним виконавцем не вчинено всі необхідні дії, спрямовані на виконання рішення суду, у тому числі державний виконавець не звертався до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника.

З урахуванням викладеного заявник просив визнати незаконними дії державного виконавця та скасувати постанову від 28 жовтня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року в задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гевел О. О., заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що державним виконавцем здійснено всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження, а також в редакції Закону 2016 року) дії щодо розшуку майна боржника, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 травня 2017 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись з висновком районного суду апеляційний суд зазначив, що повернення виконавчого листа стягувачу не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу ДВС за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків та у відповідності до вимог статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» брати участь при проведенні перевірки майнового стану боржника, надавати державному виконавцю іншу інформацію та клопотання, що мають значення для з'ясування та перевірки в ході здійснення примусового виконання рішення суду.

У липні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 травня 2017 року, постановити нову, якою задовольнити скаргу ПАТ «Родовід Банк».

Касаційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гевел О. О. не було вжито всіх передбачених законом заходів у виконавчому провадженні № 5118868 із примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку кредитної заборгованості. Зокрема державний виконавець проігнорував вимоги Глави 4 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділу 4 Інструкції «З організації примусового виконання рішень».

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 20 квітня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 755/10454/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості у розмірі 8 648,72 доларів США, 7 768,34 грн плати за кредит, 55 155 грн пені за кредитом та процентами, 3 % річних за кредитом та процентами у розмірі 2 831,89 грн та судового збору у розмірі 2 685,67 грн. (а. с. 5).

17 червня 2016 року стягувачем до відділу ДВС Дніпровського РУЮ в місті Києві було направлено заяву разом з виконавчим листом на примусове виконання рішення суду (а. с. 9).

12 серпня 2016 року державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС в місті Києві Гевел О. О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51918868 з примусового виконання виконавчого листа № 755/10454/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості.

Після проведення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі пункту другого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

02 червня 2016 року в новій редакції було прийнято Закон України «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року. Відповідно до пункту 1 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21 квітня 1999 року зі змінами, заходами примусового виконання рішень) є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Суди встановили, що 12 серпня 2016 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гевел О. О. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Також державним виконавцем було здійснено запити для з'ясування майнового стану боржника, місця роботи, отримання ним доходів, пенсії, інформації про наявність коштів на рахунках.

Згідно з отриманими листами зареєстрованого за боржником майна не виявлено, транспортні засоби не зареєстровані, коштів не виявлено, інформація щодо працевлаштування відсутня (а. с. 39 - 45, 47).

24 жовтня 2016 року державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС в місті Києві Гевел О. О. з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2, опису та арешту майна останнього, здійснено вихід за адресою проживання боржника, яка вказана у виконавчому листі, однак за вказаною адресою боржника не розшукано, а майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено, про що складено відповідний акт (а. с. 46).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець зазначив, що згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру МВС України міста Києва транспортні засоби за боржником на праві власності не зареєстровано, виходом за адресою проживання боржника майно, що належить боржнику на праві власності та підлягає опису на момент перевірки не виявлено. Згідно з повідомленням ДПС України відкритті рахунки у батьківських установах, про осіб які працюють за трудовим або цивільним договорами, які отримують пенсію, про джерела отримання доходів боржника фізичної особи, інформація відсутня.

З урахуванням викладеного та встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, зважаючи на повноваження та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції про те, що державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гевел О. О. вчинила всі передбачені законом дії та законодавчо визначені механізми для розшуку майна боржника в процесі виконання судового рішення, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило