ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Чернівці

справа № 726/1606/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Кулянди М.І.

секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 04 вересня 2018 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним,

встановив :

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

22 травня 2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено актовий запис за № 535. На час звернення із позовом шлюб між ними не розірвано, але фактично як подружжя вони не проживають з вересня 2016 року, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету.

Під час шлюбу та сумісного проживання за спільні кошти, 22 липня 2015 року, вони придбали автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2. Придбаний автомобіль було зареєстровано на відповідача, згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області за № 31/24/08-1565 від 07.06.20017р.

Провадження 22ц-/822/11/19 Головуючий у 1 інстанції Байцар Л.В.

Доповідач Перепелюк І.Б.

30 березня 2017 року, відповідач без її відома, дозволу і згоди зняв з обліку вказаний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2, що підтверджується довідкою, наданою регіональним сервісним центром в Чернівецькій області, від 18 квітня 2017 року, № 31/24/08-1056.

На підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №7341/2017/394097, вище зазначений автомобіль ОСОБА_2 перереєстровано на його матір, відповідачку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1., яка зареєстрована в с.Шилівці Хотинського району, Чернівецької області, що підтверджується відповіддю наданою регіональним сервісним центром в Чернівецькій області, №31/24/08-1565, від 07 червня 2017 року.

Вказувала на те, що зазначений договір відповідачами був укладений з метою позбавити її права власності, приховавши незаконну угоду, тобто недобросовісно. Відповідачка ОСОБА_3 знала про те, що автомобіль був придбаний нею і її сином в період шлюбу за спільні кошти, що вона не давала згоди на його відчудження і, таким чином, сприяла незаконній операції, порушивши, як і ОСОБА_2, її права, передбачені ст.60 СК України.

Згідно з експертним висновком №201/2, автотоварознавчого дослідження від 17 травня 2017 року, яке проводилось експертом СП «Західно-Українький експертно-консультаційний центр» ринкова вартість автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_2 становить 754 660грн.

Посилається на те, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_3 державний номер НОМЕР_2 є спільним майном, купленим за спільні кошти в період шлюбу, є неподільною річчю, користується ним відповідач, а тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Сімейного Кодексу України, таке майно присуджується одному з подружжя, стягнувши вартість половини на користь іншого з подружжя. Враховуючи вартість спільного автомобіля, її ? частки автомобіля становить 377 330грн.

Просила суд визнати договір купівлі - продажу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, чорного кольору, двигун № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_3 державний номер НОМЕР_2 укладеному в ТСЦ №7341/2017/394097 від 30 березня 2017 року - недійсним. Визнати, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, чорного кольору, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3 державний номер НОМЕР_2, вартістю 754 660грн. є спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і частка кожного з подружжя становить 1/2.

Поділити спільне майно подружжя - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, чорного кольору, двигун НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, стягнути з відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, на її користь, вартість 1/2 частки автомобіля в розмірі 377 330грн.

Стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 04 вересня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано договір купівлі - продажу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, чорного кольору, двигун № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_3 державний номер НОМЕР_2 укладеному в ТСЦ №7341/2017/394097 від 30 березня 2017 року - недійсним.

Визнано, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, чорного кольору, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3 державний номер НОМЕР_2, вартістю 754660грн., є спільним майном подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_2, частка кожного з подружжя становить ?, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 04 вересня 2018 року скасувати та відмовити в задоволенні позову. Посилається на порушення судом матеріального та процесуального права. Вважає, що позовні вимоги недоведені належними та допустимими доказами. Зазначає, що автомобіль був реалізований з усної згоди позивача і кошти були витрачені на потреби сім»ї.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарг не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 22 травня 2012 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено актовий запис за № 535.

22 липня 2015 року під час шлюбу та сумісного проживання, подружжя придбало автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який був зареєстрований на ОСОБА_2, відповідно до довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області за № 31/24/08-1565 від 07.06.20017р.

30 березня 2017 року ОСОБА_2 зняв з обліку вказаний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2, згідно довідки Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області, від 18 квітня 2017 року, № 31/24/08-1056.

На підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2017р. укладеному в ТСЦ №7341/2017/394097, вище зазначений автомобіль ОСОБА_2 продав своїй матері - ОСОБА_3 за 500529,94грн.

Згідно з експертним висновком №201/2, автотоварознавчого дослідження від 17 травня 2017 року, яке проводилось експертом СП «Західно-Українький експертно-консультаційний центр» встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_2 становить 754660грн.

Частинами 1, 2 ст. 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

При відчуженні спірного автомобіля на користь ОСОБА_3 поділ майна подружжя проведений не був, а тому розпорядитися майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідач ОСОБА_2 міг лише за згодою позивача.

Відповідно до ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Згідно із ч.1 ст. 219 ЦК України в разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Доводи апелянта про те, що спірний автомобіль був відчужений за усною згодою позивача є безпідставними.

Згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином.

Разом з тим відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Пунктом 6 ч.1 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України та ч.2 ст. 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв'язку можна дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Суд першої інстанції, при розгляді справи, звернув увагу на зазначені норми закону та правильно їх застосував.

Позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_3, яка є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е 200», при його укладенні діяла недобросовісно, тобто вона знала чи не могла не знати про те, що автомобіль належать подружжю на праві спільної сумісної власності, і що її син ОСОБА_2 не отримав згоди на продаж зазначенного автомобіля у позивачки ОСОБА_4

При розгляді апеляційної скарги апелянтом було підтверджено ту обставину, що мати відповідача ОСОБА_3, при укладені договору купівлі-продажу спірного автомобіля знала, що автомобіль був придбаний у шлюбі. Також їй було відомо, що на момент відчуження автомобіля стосунки між подружжям були напружені, часто виникали сварки та конфлікти. Крім того встановлено, що відповідач ОСОБА_3 посвідчення водія не має, транспортними засобами не керує.

Доводи апелянта про те, що кошти, отримані від продажу автомобіля були витрачені на потреби сім»ї не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки, як було встановлено судом першої інстанції, фактично як подружжя сторони не проживають з вересня 2016 року, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Згідно з роздруківки інтернет сторінки «auto RIA» від 19.09.2017р. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 подав на відповідний сайт оголошення про продаж автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е 200», 2012 року випуску, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_2 за ціною 17500 доларів, вказавши свій номер телефону, як продавця та власника даного авто. Зазначене підтверджує той факт, що відповідач ОСОБА_2 є фактичним власником автомобіля, користується та розпоряджається ним.

Отже, визнаючи даний договір недійсним, суд першої інстанції правильно виходив з того, що при укладенні зазначеного договору купівлі-продажу продавець ОСОБА_2 та покупець ОСОБА_6 діяли недобросовісно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 04 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. Дата складення повної постанови 15 січня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді : (підписи)

Вірно з оригіналом :