Справа № 314/822/19
Провадження № 2/314/597/2019
УХВАЛА

іменем України

03.04.19 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О. розглянувши позовну заяву Семеніхіної Л,В. до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. 25.05.2018 по справи постановлений вирок, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання, цивільні позови потерпілих задоволені в повному обсязі. Засуджений ОСОБА_1 не погодився з вироком та подав апеляційну скаргу. 19.11.2018 ухвалою апеляційного суду Запорізької області вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.05.2018 відносно ОСОБА_1, в частині вирішення цивільних позовів скасований, та призначений новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства. Вирішено питання згідно ч. 5 ст. 72 КК України. В решті вирок залишено без змін.

Відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.02.2019 року вищевказана позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Як вбачається з повідомлення копію вище зазначеної ухвали суду було направлено на адресу яка зазначена позивачем.

Проте, станом на 03.04.2019 року позивачем ухвала суду від 27.02.2019 року про залишення позову без руху в строк, визначений судом, не виконана, визначені в ній недоліки позовної заяви не усунуті

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

У зв'язку з наведеним, повернення заяви відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивачі мають право повторно звернутися до суду з вказаним позовом.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК Україні, суддя, -

ухвалив:

позовну заяву Семеніхіної Л,В. до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди - визнати неподаною та повернути заявнику.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2

03.04.2019