Справа № 388/10/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

01.04.2019 року Долинський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Степанов С.В.

при секретарі Поліщук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду місті Долинська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ "Банк ренесанс Капітал" та відповідачем ОСОБА_2 укладено 28.02.2013 року кредитний договір № GP-4251760 в сумі 27648,19 грн. 19.07.2016 року ПАТ "Банк ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та зобов'язань, що підтверджується випискою та Статутом. Відповідач не виконує свої кредитні зобов'язання належним чином довготривалий строк, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14.12.2018 року становить 53368,57 грн., яка складається з : 11706,39 грн. - заборгованість за кредитом, 6829,16 грн. - заборгованість за процентами, 646,79 грн. - заборгованість за комісією, 34186,23 грн. - штрафні санкції.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, з якого слідує, що вона позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти .

За умовами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобов'язаний сплатити розмір процентів на умовах встановлених договором. Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому, згідно ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться .

Згідно копії кредитного договору № GP-4251760 від 28 лютого 2013 року між ОСОБА_2 та акціонерним товариством «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» укладено кредитний договір згідно з яким сума кредиту становить 27648,19 грн., строк кредиту 36 місяців, комісія за обслуговування кредиту 1,90 %, розмір процентної ставки 10 % річних (а.с.9)

Згідно письмової вимоги (Повідомлення) від 26.06.2017 року та списку згрупованих поштових відправлень відповідачу, а саме ОСОБА_4 за адресою : Побережка направлялося повідомлення (а.с.12-13)

Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість за договором № GP-4251760, яка складає 53368.56 грн.(а.с. 15-16).

Відповідач у відзиві на позов стверджує, що вона сплачувала щомісячні платежі в розмірі 1300 грн., всього сплатила 23400 грн. в Кінці 2014 року АТ «Банк Ренесанс Капітал» закрився, з цього часу її не повідомляли про існуванні кредитної заборгованості. Вважає, що будь-яких зобов'язань перед позивачем не має, просить застосувати наслідки спливу позовної давності, так як позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку з дня здійснення останнього платежу.

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За змістом норми початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності.

Заперечуючи проти позову відповідач просить суд застосувати до позовних вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності.

У відзиві відповідач вказує, що останній платіж здійснила в кінці 2014 року, а згідно розрахунку заборгованості слідує, що останній платіж внесено 02.12.2014 року, тобто строк позовної давності на право на звернення до суду необхідно рахувати з 02.01.2015 року. Позивач же звернувся до суду з позовною заявою лише 08.01.2019 року, тобто з пропуском,встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

З наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності по вимогах даного позову, він звернувся до суду із вимогою про захист свого цивільного права за межами строків позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4 ст.267 ЦК України. Таким чином, враховуючи вище викладені обставини, а саме, що відповідач просить застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, - позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн. У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог суд відповідно до ст. 141 ЦПК України відмовляє у стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 253, 256-258, 266, 267 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Долинського районного суду С. В. Степанов