Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2019 Справа №607/8223/19
м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 123,3 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташований в АДРЕСА_1; земельні ділянки загальною площею 0,4600 га, в тому числі: 0,2200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земельної житлової забудови по АДРЕСА_1; 0,2400 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля). За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області за реєстром №26, згідно якого належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_2, вона заповіла ОСОБА_1 Дочка померлої ОСОБА_3 та чоловік померлої ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертались, а тому ОСОБА_1 є також спадкоємцем за законом майна мерлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 Позивач звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я., де була заведена спадкова справа за №127/2018 від 12 грудня 2018 року, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №232/02-31 від 20 березня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 123,3 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташований в АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,2200 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4; земельну ділянку площею 0,2400 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_5, в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували стосовно задоволення позову в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6, виданого 30 квітня 1977 року Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 30 квітня 1977 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «ОСОБА_4».

У даному шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_1, як слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_7, виданого 15 червня 1978 року Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, та дочка ОСОБА_8, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_8, видане 19 липня 1980 року Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Як вбачається із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9, виданого 28 квітня 2001 року Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, після реєстрації шлюбу із ОСОБА_9 28 квітня 2001 року ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10, виданого Виконавчим комітетом Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

За життя, 07 жовтня 2005 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно якого належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_1.

Згідно довідки виконавчого комітету Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 230 від 10 грудня 2018 року будинковолодіння в АДРЕСА_1 рахується за померлою ОСОБА_4. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд становить площею 0,2200 га, приватизована на ім'я ОСОБА_4.

Як слідує із довідки № 101, виданої 02 квітня 2019 року Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке належить померлій ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 одне і теж саме. Правильно вважати будинковолодіння по АДРЕСА_1. Про факт присвоєння вулиці в селі Чернелів-Руський Тернопільського району Тернопільської області назви Р. Шухевича свідчить також копія рішення № 35 Виконавчого комітету Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30 липня 2015 року «Про присвоєння назви новоутвореній вулиці в селіЧернелів-Руський Тернопільського району Тернопільської області».

Згідно інформації, яка міститься в матеріалах будівельного паспорту №9914 на будівництво житлового та господарського будинків за 1991 рік (с. Ступки Чернелево-Руської сільради), ОСОБА_4 дозволено забудову земельної ділянки рішенням виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів від 06 грудня 1991 року №267. Земельна ділянка площею 0,22 га, виділена спадкодавцю на підставі рішення виконкому Чернелево-Руської сільради від 26 вересня 1991 року №74. Місце будівництва: АДРЕСА_2.

У відповідності до інформаційної довідки Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації № 186 від 14 лютого 2019 року за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 в бюро не проведена.

Згідно рішення № 42 третьої сесії сьомого скликання Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 29 січня 2016 року «Про внесення змін в рішення № 74 від 20 березня 1998 року та затвердження уточнених розмірів та меж земельних ділянок», вирішено: внести зміни в рішення № 74 від 20 березня 1998 року «Про безкоштовне надання у приватну власність присадибних земельних ділянок та ділянок для ведення особистого підсобного господарства», п. 1 читати в такій редакції: Передати гр. ОСОБА_4 у власність земельні ділянки загальною площею 0,4600 га, в тому числі: 0,2200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земельної житлової забудови по АДРЕСА_1; 0,2400 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 21 грудня 2018 року кадастровий номер земельної ділянки площею 0,2200 га: НОМЕР_4; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); форма власності: приватна власність; місце розташування: АДРЕСА_1; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 06 жовтня 2017 року; ПП «Землевласник - СЛ» ОСОБА_11; орган, який зареєстрував земельну ділянку: Відділ у Тернопільському районі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; дата державної реєстрації земельної ділянки: 19 жовтня 2017 року.

Як слідує із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 17 січня 2019 року кадастровий номер земельної ділянки площею 0,2400 га: НОМЕР_5; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; форма власності: приватна власність; місце розташування: с.Чернелів-Руський, Тернопільського району, Тернопільської області;інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 06 жовтня 2017 року; ПП «Землевласник - СЛ», ОСОБА_11; орган, який зареєстрував земельну ділянку: Відділ у Тернопільському районі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та М.Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; дата державної реєстрації земельної ділянки: 19 жовтня 2017 року.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 232/02-31 від 20 березня 2019 року, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я., ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що у справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. знаходиться спадкова справа № 127/2018 від 12 грудня 2018 року за заявою дочки померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також із заявою про відмову від обов'язкової частки у спадщині та прийняття спадщини за законом звернувся чоловік померлої ОСОБА_2 Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Cудом встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 склала заповіт в користь дочки - позивача по справі ОСОБА_1, якій заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2. В судовому засіданні з'ясовано та матеріалами справи підтверджено, що будинковолодіння, яке належало померлій ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 одне і теж саме. У зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на вищевказане нерухоме майно спадкодавцем не проведена, оскільки на момент побудови житлового будинку (1997 рік) діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через відсутність правовстановлюючих документів на це майно, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому спадкоємець звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено позивачу у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті матері, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 123,3 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташований в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні решти вимог суд відмовляє виходячи з наступного.

Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До кола цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Враховуючи викладене та проаналізувавши положення ст.ст. 1222, 1223, 1245 ЦК України суд дійшов висновку про те, що земельну ділянку площею 0,2200 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, та земельну ділянку площею 0,2400 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_5, слід вважати такими, що не охоплені заповітом, а тому право на спадкування цієї частки майна одержують спадкоємці за законом.

Таким чином, право на спадкування за законом вищевказаних земельних ділянок мають чоловік спадкодавця ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 Однак, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від обов'язкової частки у спадщині та прийняття спадщини за законом, а інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Тобто, позивач ОСОБА_1 має право спадкувати за законом на загальних підставах частину спадщини, що не охоплена заповітом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом визначено ст. 68 Закону України «Про нотаріат», однак ОСОБА_1 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4, як і не отримувала відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії в цій частині. Відтак, суд вважає, звернення позивача з позовом про визнання права власності за законом на земельну ділянку площею 0,2200 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, та на земельну ділянку площею 0,2400 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_5, передчасним, оскільки право ОСОБА_1 не вважається порушеним, а суд не вправі присвоювати собі повноваження, якими наділені нотаріуси при видачі свідоцтв про право на спадщину.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 123,3 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташований в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_3, адреса проживання: АДРЕСА_4.

Повний текст рішення суду складено 03 травня 2019 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська