Справа № 303/2199/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів: Джуга С.Д., Куштан Б.П.

секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «АУРЕЛІА» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 червня 2018 року у справі №303/2199/18 (Головуючий: Монич В.О.),

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «АУРЕЛІА» про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31 січня 2018 року нею подано до ТОВ «АУРЕЛІА» заяву про звільнення з посади економіста за угодою сторін. Однак, керівник ОСОБА_2 відмовився приймати від неї заяву, мотивуючи відмову тим, що вона вимушена працювати на товаристві до тих пір, поки не буде знайдена їй заміна. 06 лютого 2018 року нею було відправлено поштою відповідну заяву, в якій йшлося про те, що вона просить звільнити її за власним бажанням, у зв'язку з доглядом за дитиною. Однак, жодної реакції на її заяву з боку керівника - не було. 27 лютого 2018 року на адресу Товариства нею було надіслано чергову заяву з проханням видати їй на руки трудову книжку з відповідним записом про звільнення з посади економіста. З метою досудового врегулювання спору вона звернулась до Управління державної праці в Закарпатській області, в якому ставилось питання щодо безпідставної відмови у звільненні, відповідно до поданої заяви у ТОВ "АУРЕЛІА". 26 березня 2018 року за Вих.№07-04/923 на її адресу надійшов лист з Управління державної праці в Закарпатській області, де йшлося про наступне : в ході інспекційного відвідування було встановлено, що відповідно до Наказу Товариства від 01 лютого 2018 року її звільнено із Товариства 01 лютого 2018 року за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Разом з цим, їй не видано трудову книжку та не проведено розрахунок при звільненні. На усунення виявлених порушень у Товаристві внесений відповідний припис, а винні у порушених особи будуть притягатися до передбаченої законом відповідальності. 29 березня 2018 року вона подала до Мукачівського МВ УМВС (з обслуговування м.Мукачево та Мукачівського району) України в Закарпатській області, заяву про вчинення злочину, після чого, 30 березня 2018 року на її адресу надійшло електронне повідомлення з ТОВ "АУРЕЛІА", в якому йшлося про те, що її запрошують до ТОВ "АУРЕЛІА" для підписання відомостей та отримання трудової книжки. Однак, ніхто навіть не збирався видавати їй трудову книжку і вона змушена була викликати працівників поліції для фіксації даної обставини. Тому на підставі вищенаведеного просила визнати дії директора ТОВ "АУРЕЛІА" ОСОБА_2 протиправними та зобов'язати видати їй трудову книжку з відповідною відміткою про звільнення та виплатити їй всі належні розрахункові суми, які належать працівникові при звільненні, а також стягнути з ТОВ "АУРЕЛІА" заробітну плату за весь час вимушеного прогулу починаючи з 01 лютого 2018 року по 19 квітня 2018 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06.06.2018 року позов задоволено частково. Визнано дії директора ТОВ "АУРЕЛІА" ОСОБА_2 протиправними та зобов'язано видати ОСОБА_1 трудову книжку з відповідною відміткою про звільнення та виплатити всі належні розрахункові суми, які належать працівникові при звільненні. Стягнути з ТОВ «АУРЕЛІА» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 01 лютого 2018 року по 19 квітня 2018 року в розмірі - 10 131 гривня.

На дане рішення ТОВ «АУРЕЛІА» подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на його необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Представник ТОВ «АУРЕЛІА» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, відповідно до приписів ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до директора ТОВ "АУРЕЛІА" ОСОБА_2 з заявою, в якій просила звільнити її 01 лютого 2018 року за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу Законів про працю України (а.с.6).

Згідно наказу ТОВ "АУРЕЛІА" від 01.02.2018р. ОСОБА_1 звільнено з посади економіста на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за угодо сторін).

27 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до директора ТОВ "АУРЕЛІА" ОСОБА_2 з заявою, в якій просить у зв'язку із звільненням з ТОВ "Аурелія" згідно заяви про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України, просить видати їй особисто на руки трудову книжку з відповідним записом про звільнення (а.с.8).

З копії Листа за №07-14/923 наданого управлінням держпраці у Закарпатській області від 26 березня 2018 року, вбачається, що з метою повного всебічного з'ясування обставин у ТОВ "АУРЕЛІА" призначалося інспекційне відвідування, в ході якого було встановлено, що відповідно до Наказу Товариства від 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 звільнено із товариства 01 лютого 2018 року за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Разом з цим, їй не видано трудову книжку та не виплачено розрахунку при звільненні, що є порушенням статей 47, 116 Кодексу законів про працю України. На усунення виявлених порушень у Товаристві внесений відповідний припис, а винні у порушеннях особи будуть притягатися до передбаченої законом відповідальності (а.с.10).

18 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Начальника Мукачівського ВП ГУМВС в Закарпатській області з Заявою "Про надання інформації", в якій просить надати відповідь щодо події, яка сталася 30 березня 2018 року, а саме - виклику поліції за адресою: м.Мукачево, вул.Червоноармійська, 58 "А", для встановлення факту не надання їй (ОСОБА_1.) трудової книжки керівником ТОВ "АУРЕЛІА" ОСОБА_2 (а.с.16).

З копії Листа за №6245/106/26/1-2018 наданого Мукачівським відділом поліції Головного управління Національної поліції України від 14 квітня 2018 року вбачається, що відповідно до електронного рапорту працівника Управління патрульної поліції в Закарпатській області складеного патрульним поліцейським Тимчик: прибувши на місце події 30 березня 2018 року о 16 годині 29 хвилин за адресою: м.Мукачево, вул.Червоноармійська на території готельно - ресторанного комплексу "Фердинанд", було встановлено, заявницю ОСОБА_1, яка повідомила, що у неї виник конфлікт на території готельного - ресторанного комплексу із ОСОБА_2 із-за того, що в день звільнення заявниці з ТОВ "АУРЕЛІА" їй не було повернуто трудову книжку. На даний момент ОСОБА_2 відмовився повернути трудову книжку та відмовився від надання пояснень з цього приводу (а.с.17).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що невидача позивачу трудової книжки в день звільнення та не проведення розрахунку є порушенням ст.47 КЗпП України, що має наслідком застосування приписів ст.ст.116, 117 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положення частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП та п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993р.у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки.

Оскільки в даному випадку, роботодавцем не видано ОСОБА_1 у день звільнення трудової книжки та не проведено повного розрахунку, то суд вірно визнав такі дії неправомірними та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що після 01.02.2018р. позивач в усній формі односторонньо відмовилася від звільнення з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, подавши іншу заяв увід 06.02.2018р. про її звільнення, оскільки предметом даного спору не є поновлення на роботі чи зміни дати та формулювання підстав звільнення. ОСОБА_1 не оспорює наказ про її звільнення з 01.02.2018р., а тому такі доводи не мають жодного правового значення для даної справи.

Також безпідставним є посилання апелянта на те, що позивачем не доведено належними доказами того, що роботодавець з власної вини не видав їй трудову книжку, оскільки в трудових спорах, пов'язаних з оплатою праці та звільненням, обов'язок доведення правомірності своїх дій лежить саме на роботодавцю.

При цьому надані позивачем докази лист поліції за №6245/106/26/1-2018 та лист управлінням Держпраці у Закарпатській області від 26 березня 2018 року №07-14/923 підтверджують факт невидачі їй трудової книжки роботодавцем, і останнім такі докази не спростовані. Крім того, Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 16.04.2018 року притягнуто директора ТОВ «АУРЕЛІА» до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУПАП у зв'язку з непроведенням розрахунку з ОСОБА_1 у день її звільнення 01.02.2018р. Вказані обставини не підлягають доведенню в силу приписів ч.6 ст. 82 ЦПК України та достеменно підтверджують факт непроведенням розрахунку з позивачем.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ТОВ "АУРЕЛІА" залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонногосуду від 06 червня2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: