Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 756/322/16-ц

провадження № 61-16370св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В.І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_7 як представника ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року у складі суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 18 січня 2008 року між банком та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 201826-CRED, за умовами якого позичальник отримав 16 тис. дол. США зі строком повернення до 15 січня 2010 року та сплатою відсотків за користування кредитом у строки та в порядку встановленому договором.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним договором 18 січня 2008 року банк уклав два договори поруки з ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2012 року з ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 201826-CRED від 18 січня 2008 року, що виникла станом на 03 вересня 2012 року та становила 12 394,70 дол. США, з яких: 5 324,42 дол. США заборгованості за кредитом; 6 450,27 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом; 31,28 дол. США штрафу (фіксованої частини); 588,73 дол. США штрафу (процентної складової).

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів 3 838 дол. США, що складає еквівалент 90 001,10 грн, заборгованості за процентами, що виникла після ухвалення судового рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року в складі судді Луценко О. М. в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позов є обґрунтованим, однак банк звернувся до суду за захистом порушеного права поза межами позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 травня 2017 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року скасовано, позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь банку 3 838 дол. США, що становить еквівалент 90 001,10 грн, заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_6 на користь банку 3 838 дол. США, що становить еквівалент 90 001,10 грн заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 964,60 грн судового збору з кожного.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позов є обґрунтованим, банк за захистом порушеного права звернувся до суду в межах позовної давності, оскільки умовами кредитного договору загальна позовна давність збільшена до п'яти років.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 27 червня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 травня 2017 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року поновлено ОСОБА_7 як представнику ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Оболонського районного суду м. Києва.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно

застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та порушив норми процесуального права. Банк звернувся до суду з цим позовом поза межами позовної давності. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечень/відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 18 січня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 201826-CRED, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 16 тис. дол. США зі сплатою відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 16 % річних у порядку, встановленому кредитним договором, та строком повернення до 15 січня 2010 року.

На забезпечення належного виконання ОСОБА_8 умов кредитного договору 18 січня 2008 року між банком та ОСОБА_5, а також між банком та ОСОБА_6 укладені договори поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у вересні 2012 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла станом на 03 вересня 2012 року в розмірі 12 394,70 дол. США, за наслідками розгляду якого заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2012 року з ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року № 201826-CRED у розмірі 11 143,14 дол. США, що становить еквівалент 89 070,85 грн, та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 10 тис. грн заборгованості за кредитним договором, яка складається: з 5 324,42 дол. США заборгованості за кредитом; 6 450,27 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом; 31,28 дол. США штрафу; 588,73 дол. США штрафу (процентної складової).

У грудні 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з відповідачів солідарно 3 838 дол. США, що становить еквівалент 90 001,10 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом станом на 16 грудня 2015 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Мотиви, з яких суд виходить Верховний Суд, та застосовані норми матеріального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Обов'язок відповідача повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами існував у межах строку кредитування. У подальшому відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Умовами кредитного договору передбачено строк його дії до 15 січня 2010 року, однак АТ КБ «ПриватБанк» нарахував передбачені договором відсотки за користування кредитними коштами після спливу визначеного договором строку кредитування.

Оскільки у позивача відсутнє право стягувати заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість за кредитом після закінчення строку дії кредитного договору, то підстав для задоволення позову немає.

Доводи касаційної скарги про те, що банк звернувся до суду з цим позовом поза межами позовної давності, на увагу не заслуговують, оскільки наслідки пропуску позовної давності застосовуються у разі порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості та підлягають скасуванню відповідно до вимог статті 412 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 як представника ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат