ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 638/15200/19

Провадження № 22-ц/818/5797/19

26 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року (суддя - Хайкін В.М.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання укладених додаткових угод до договорів оренди землі б/н від 14.12.2016 року,-

встановив:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ГУ Держгеокадастру у Харківській області про визнання укладених додаткових угод до договорів оренди землі б/н від 14.12.2016 року, а саме просив суд визнати укладеними додаткові угоди від 17.07.2019 року до договору оренди землі б/н від 14.12.2016 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року цивільну справу передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким справу повернути для продовження розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Скарга мотивована порушенням норм процесуального права, з посиланням на правові позиції Постанови ВГС у складі Верховного суду від 03 червня 2019 року по справі № 903/432/18, за якими дана справа не належить до категорії справ виключної підсудності.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Передаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Харківській області про визнання укладених додаткових угод до договорів оренди землі б/н від 14.12.2016 року на розгляд до Харківського районного суду Харківської області, суд першої інстанції виходив з того, що спір по справі стосується нерухомого майна, яке знаходиться на території Харківського району Харківської області, вказаний позов не підсудний Дзержинському районному суду м. Харкова.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі договорів оренди землі від 14 грудня 2016 року, укладених між ним - ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру у Харківській області, йому на праві оренди належать земельні ділянки загальною площею 184, 2058 га державної власності сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами населеного пункту Лук`янцівської сільської ради на території Харківського району Харківської області, а саме: кадастровий номер :01:004:0127, площа 9,9576 га, реєстраційний номер 19914641; кадастровий номер :01:004:0112, площа 12,5299 га, реєстраційний номер 19902316; кадастровий номер :01:004:0124, площа 12,9991 га, реєстраційний номер 19949953; кадастровий номер :01:004:0117, площа 15,0111 га, реєстраційний номер 19973501; кадастровий номер :01:004:0113, площа 12,8927 га, реєстраційний номер 19973834; кадастровий номер :01:004:0121, площа 12,6117 га, реєстраційний номер 19901070; кадастровий номер :01:004:0120, площа 6,1717 га, реєстраційний номер 19948933 ; кадастровий номер :01:004:0114, площа 13,0743 га, реєстраційний номер 20032355 ; кадастровий номер :01:004:0119, площа 11,7846 га, реєстраційний номер 19913731 ; кадастровий номер :01:004:0125, площа 11,8887 га., реєстраційний номер 19948012 ; кадастровий номер :01:004:0118, площа 16,5926 га, реєстраційний номер 19949644 ; кадастровий номер :01:004:0122, площа 10,0717 га, реєстраційний номер 19948457 ; кадастровий номер :01:004:0116, площа 13,3812 га., реєстраційний номер 20038139 ; кадастровий номер :01:004:0126, площа 10,1212 га, реєстраційний номер 19912051 ; кадастровий номер :01:004:0111, площа 15,1174 га, реєстраційний номер 20037957 .

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.31 ППК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною першою статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пунктах 41 та 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Враховуючи те, що нерухоме майно у вигляді земельних ділянок, загальною площею 184,2058 га державної власності сільськогосподарського призначення, знаходяться за межами населеного пункту Лук`янцівської сільської ради на території Харківського району Харківської області, що територіально не належить до юрисдикції Дзержинського районного суду м. Харкова, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу справи за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Посилання позивача на правові позиції Постанови ВГС у складі Верховного суду від 03 червня 2019 року по справі № 903/432/18 щодо неналежності справи до категорії справ виключної підсудності колегією суддів не приймається, оскільки справа №903/432/18 стосувалась стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за користування нерухомим майном, пені за несвоєчасну сплату орендної плати за користування нерухомим майном та неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування нерухомим майном після закінчення встановленого договором оренди строку для повернення такого нерухомого майна, у зв`язку з чим не поширюються правила виключної підсудності на таку категорію справ, судом апеляційної інстанції відхиляються.

Оскільки у даній справі ставляться вимоги щодо визнання укладеними додаткових угод від 17.07.2019 року до договору оренди землі б/н від 14.12.2016 року, тобто спір у справі виник із приводу нерухомого майна та речових прав на нього, а тому правила територіальної юрисдикції на вказані правовідносини не поширюються.

З огляду на викладене, доводи скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України розглянувши скаргу на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді І.П.Коваленко

А.І. Овсяннікова