Ухвала

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 642/576/17

провадження № 61-2111ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у справі за позовом Харківського національного університету будівництва та архітектури до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Харківський національний університет будівництва та архітектури звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 червня 2017 року відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 червня 2017 року відмовлено.

21 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції заявник подав 20 грудня 2018 року, а не 27 листопада 2018 року, як відзначив в своїй ухвалі апеляційний суд; копії повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції заявник не отримував.

Касаційне провадження в частині оскарження заявником рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року не підлягає відкриттю з наступних підстав.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року не було предметом апеляційного перегляду, то воно не може бути предметом касаційного перегляду.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження заявником рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року необхідно відмовити.

Разом з тим, касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом та підлягає поверненню таких підстав.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі заявник не навів підстав касаційного оскарження, не зазначив, які саме норми матеріального чи процесуального права були порушені апеляційним судом і в чому полягають ці порушення.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладу обставин справи та пояснень заявника.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393,394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року у справі за позовом Харківського національного університету будівництва та архітектури до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року у справі за позовом Харківського національного університету будівництва та архітектури до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак