Провадження № 2/522/6543/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

До Соломянського районного суду м. Києва 22.12.2017 року звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1 та просив: стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 5363,42 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 12.02.2016 року у м. Одесі по вул. Костанді відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mersedes-Benz A160» під керуванням власника ОСОБА_1 та транспортного засобу «Peugeot 308», під керуванням водія ОСОБА_2. Автомобіль, що постраждав у ДТП «Peugeot 308» був застрахований у позивача. Позивач здійснив виплату постраждалій особі у розмірі 54 363,42 грн. Цивільна відповідальність винної особи була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», яке виплатило відшкодування у розмірі 49 000 грн. Тож, позивач звернувся до винної особи про відшкодування шкоди в розмірі, що є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою здійсненою строховиком винуватиці ДТП (54 363,42 грн. 49 000 грн.).

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 22.03.2018 року справа передана за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Справа 22.05.2018 року надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та в результаті проведено автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана судді Приморського районного суду м. Одеси Бондарю В.Я.

Ухвалою суду від 28.05.2018 року справа прийнята у провадження, розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного порядку з призначенням підготовчого засідання на 17.07.2018 року.

Розгляд справи підготовчому засіданні призначеному на 17.0.2018 року було відкладено на 10.10.2018 року, у звязку з відсутністю підтвердження належного сповіщення сторін.

Розгляд справи у підготовчому засіданні 10.10.2018 року було відкладено на 12.11.2018 року, у звязку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 12.11.2018 року було закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 05.02.2019 року.

У судове засідання призначене на 05.02.2019 року сторони не зявилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Згідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1509-15-00169 від 15.10.2015 року.

12.02.2016 року приблизно о 17 годині, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Mersedes-Benz A160», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Преображенська під час зміни напрямку руху, повороту ліворуч, не переконалася у безпеці, внаслідок чого вчинила зіткнення з автомобілем «Peugeot 308», державний номерний знак ВН 5965 СТ.

15.02.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З страхового акту №ПСКА-5843 від 26.02.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» розмір страхового відшкодування ОСОБА_3, власнику автомобіля «Peugeot 308» склав 54 363,42 грн.

Виплата страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи.

У вищезазначеному ДТП, що відбулося 12.02.2016 року винною визнано ОСОБА_1, що підтверджується Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/3499/16-п від 31.03.2016 року.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», що вбачається з поліса АЕ №6701939.

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі №910/9873/17 від 27.07.2017 року було задоволено позов ПрАТ «СК «Українська страхова група» та стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» основний борг у розмірі 49 000 грн.

Таким чином, позивач оплатив страхове відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 54 363,42 грн. та отримало від страхової компанії ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Відповідно до частини першої статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Такої правової позиції дотримується Верховний суд, яка викладена у Постанові від 04.07.2018 року по справі 755/18006/15-ц.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні.

Позивач отримав від страхової компанії винної особи кошти в сумі 49 000 грн. та звертається до винуватиці ДТП ОСОБА_1 з метою стягнення непокритої частини відшкодування.

Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, суд бере до уваги визнання відповідачем позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані та стягненню з відповідача підлягає різниця здійсненої виплати та отриманого відшкодування, у розмірі 5 363,42 грн., підстав не приймати визнання позову відповідачем ОСОБА_1 не вбачається.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №30191 від 23.11.2017 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то і судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (код , м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32-а) різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування у розмірі 5 363 (пять тисяч триста шістдесят три) гривні 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32-а) суму сплаченого судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 13.02.2019 року.

Суддя В.Я.Бондар