Справа №443/601/18
Провадження №2/443/331/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 січня 2019 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря Шальвіри І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

ОСОБА_1 11 квітня 2018 року пред'явила позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 09 листопада 2013 року.

У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що від шлюбу мають дочку-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тривалий час відповідач зловживає спиртними напоями, не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, не бажає змінювати свою поведінку, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім'ї є неможливиим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

Від позивача ОСОБА_1 після закінчення строку на примирення надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 після закінчення строку на прмирення подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 09 листопада 2013 року, від якого мають дочку-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (арк.справи 3,6).

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сторони у заявах по суті визнали, що вони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально.

Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Отже, визнання відповідачем ОСОБА_2 позову в окремій письмовій заяві не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру № 9 від 11.04.2018 р. адвокатом Цюмраком М.Д. прийнято від позивача 300,00 грн. за консультацію та підготовку позову до суду ( арк. справи 8).

Крім зазначеної вище квитанції ані позивачем, ані її представником доказів з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, надано до суду не було.

Відтак, суд приходить до переконання, що згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., а у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити. Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 9 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області ( актовий запис №68).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. У задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу- відмовити. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_2.

Суддя З.М.Коліщук