Провадження № 2-о/127/824/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Міністерства юстиції України, про встановлення факту роботи у сфері права,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся заявник ОСОБА_1 про встановлення факту її роботи у сфері права у період з 01.06.2007 року по 13.08.2015 року, в тому числі на посаді помічника нотаріуса у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмили Вікторівни у період з 01.10.2011 року по 01.01.2013 року.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Згідно із ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У даній справі заявник звернувся із заявою про встановлення факту її роботи у сфері права у період з 01.06.2007 року по 13.08.2015 року, в тому числі на посаді помічника нотаріуса у приватного нотаріуса у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмили Вікторівни у період з 01.10.2011 року по 01.01.2013 року, оскільки виконуючи роботу правового характеру у період з 01.06.2007 року по 13.08.2015 року не мала вищої освіти за спеціальністю «Правознавство», а здобула таку освіту лише 15.06.2015 року. На разі заявник не має можливості скласти кваліфікаційні іспити для отримання права на зайняття нотаріальною діяльністю, оскільки необхідно підтверджувати факт наявності стажу саме у сфері права.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Законом України «Про нотаріат» визначено кваліфікаційні вимоги до нотаріуса, серед яких закріплено, що нотаріусом може бути особа, яка склала кваліфікаційний іспит та отримала свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Кваліфікаційний іспит складається при Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату, утвореній при Міністерстві юстиції України. Комісія визначає рівень професійної підготовленості осіб, які мають намір займатися нотаріальною діяльністю.

До складання кваліфікаційного іспиту допускаються особи, які мають повну вищу юридичну освіту; мають стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, або у передбаченому Законом України «Про нотаріат» випадку успішно пройшли стажування в державній нотаріальній конторі або у приватного нотаріуса; не мають судимості.

Порядок допуску до складання кваліфікаційних іспитів та їх проведення встановлюється Міністерством юстиції України (ч.5 ст.10 Закону України «Про нотаріат»).

І саме Вища кваліфікаційна комісія нотаріату після перевірки документів, поданих особою, яка має намір складати кваліфікаційний іспит, приймає рішення про допуск або відмову в допуску до складання кваліфікаційного іспиту (п.2 Порядку допуску осіб до складання кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.07.2011 року №1905/5

Відповідно до ч.11 ст.10 Закону України «Про нотаріат» рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату може бути оскаржено до суду.

Згідно аналізу Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг).

За таких обставин суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку факту роботи у сфері права та на відповідній посаді в певний період часу, оскільки чинним законодавством передбачено інший (позасудовий порядок) вирішення даного питання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, вважаю, що даний спір не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а відтак у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Тоді, як рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату може бути оскаржено до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 186, 260, 261, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Міністерства юстиції України, про встановлення факту роботи у сфері права.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: