Номер провадження 2/521/3788/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Лічмана Л.Г.

при секретарі Тимофієнко Н.М.,

за участю представника позивача адвоката Грушевської Н.І.,

представника відповідача адвоката Лисецької О.О.,

представника третьої особи - Меланич О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

22.07.2019 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, яку було уточнено, у якій просила встановити додатковий строк три місяці з дня набуття законної сили рішенням суду для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається з садового будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,0525 для індивідуального садівництва кадастровий № :02:001:0550 за цією адресою, а також квартири АДРЕСА_4 . Спадкоємцями ОСОБА_4 є його батько ОСОБА_5 , неповнолітній син ОСОБА_3 від другого шлюбу та донька ОСОБА_1 від першого шлюбу. Спадкова справа заведена Шостою одеською державною нотаріальною конторою. 06.06.2018 р. позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак її було повідомлено про пропуск строку для прийняття спадщини. Позивач звернулася до другої дружини батька ОСОБА_2 , яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , з проханням надати згоду на прийняття спадщини. Вона пообіцяла надати таку згоду, однак проживала у м. Москва (Російська Федерація). Не повідомивши ОСОБА_1 , 04.06.2019 р. ОСОБА_2 оформила спадкові права на свого сина, своєї обіцянки не дотрималася. При цьому, дід позивача ОСОБА_5 взагалі відмовився від своєї частки на користь онука ОСОБА_3 . Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 вказує, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вона звернулася 06.06.2018 р., пропустивши цей строк на 1 місяць та 12 днів. З 04.04.2018 р. позивач захворіла, що полягало у порушенні оваріально-менструального циклу з анемією та астено-невротичним синдромом. Такий стан характеризується слабкістю, запамороченням, хронічним стресом, сильними душевними переживаннями, дратівливістю, головними болями. Позивач лікувалася до 25.06.2018 р., не працювала. Коли ліки почали діяти ОСОБА_1 повернулася до соціального життя, влаштувалася на роботу до м. Києва та звернулася до нотаріуса. Вказана причина мала для неї об`єктивний та істотний характер, а відповідно є поважною, що унеможливлювала вчасне подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , явка якої була визнана судом обов`язковою, підтвердила зазначені в позовній заяві обставини, просила позовні вимоги та просила їх задовольнити.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , у задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на наступне.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_6 його донька ОСОБА_1 була присутня на похоронах, знала про відкриття спадщини. До звернення до нотаріуса відповідач неодноразово дзвонила позивачу з пропозицією звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Позивач неодноразово приходила до нотаріуса, який їй роз`яснив порядок та строки подання такої заяви. Єдиною перешкодою у врегулюванні питання щодо спадкування була умова позивача, що вона приймає спадок і їй повинні перейти у власність садовий будинок, земельна ділянка та автомобіль, а квартира неповнолітньому сину померлого ОСОБА_7 . На такі умови відповідач не погодилась. Поважні причини незвернення та пропуск строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом через 1,5 роки після смерті спадкодавця.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Лисецька О.О., у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, у якому вказала, що їй було відомо про смерть батька. Також питання спадкування було предметом розмови з відповідачем ОСОБА_2 та її представником. Між сторонами виникла певна домовленість щодо спільного оформлення спадщини у нотаріуса після приїзду відповідача до м. Одеси з Російської Федерації, де вона постійно проживає з сином. Всі оригінали правовстановлюючих документів перебували у відповідача і вона вмовила позивача звернутися до нотаріуса одночасно. З Москви Російської Федерації ОСОБА_2 повернулася лише влітку 2019 року. 04.06.2019 р. ОСОБА_2 оформила спадкові права на усе майно. Реалізувати права на спадкоємство ОСОБА_1 вчасно не змогла не тільки через наявність домовленості, а і за станом здоров`я.

В особистих поясненнях в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила наступне. Між її батьками був розірваний шлюб, коли їй виповнився один рік. Після смерті батька та припинення фактичних шлюбних відносини з коханим чоловіком, в неї почалась депресія, вона захворіла. Фізичний та моральний стан не дозволяв їй навіть вийти на вулицю. В цей період не працювала та отримувала лікування вдома, оскільки її матір є лікарем. В подальшому, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, звернулася за кваліфікованою медичною допомогою до лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_8 . Після покращення стану здоров`я, коли строк прийняття спадщини був пропущений, вона стала займатись спадщиною. Від друга батька вона дізналась, що спадкова справа відкрита у Шостій одеській державній нотаріальній конторі. В інтернеті знайшла зразок заяви про прийняття спадщини і власноруч написала дві заяви про прийняття спадщини, які 06.06.2018 року подала до нотаріальної контори. Нотаріус Пенчев К.Л. на її запитання повідомив, що не має значення, які дати вона поставить на заявах. Вона написала на заявах дати 24.04.2018 р. та 25.04.2018 р. До 06.06.2018 року вона Шосту одеську державну нотаріальну контору не відвідувала. Працевлаштувалась в м. Києві вона лише в листопаді 2018 року, про що має відповідні документи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечень проти задоволення позову не надала, просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 р. клопотання представника позивача - адвоката Грушевської Н.І. про витребування доказів задоволено, витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса належним чином завірену копію спадкової справи № 416/2017 щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її представника та представника ОСОБА_2 , дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками записано ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (актовий запис № 1405). (а.с. 11)

21.12.2007 р. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_14 », про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (актовий запис № 1203) (а.с. 12, 78)

В подальшому, зазначений шлюб було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , прізвище дружини залишилось « ОСОБА_14 » (актовий запис № 91). (а.с. 13, 76)

Згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (актовий запис № 643)

Таким чином ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_4 від першого шлюбу. ОСОБА_3 є сином спадкодавця ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_2 .

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11573044 від 25.10.2013 р. ОСОБА_4 є власником квартири по АДРЕСА_5 . (а.с. 93 звор.)

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11578003 та № 11582192 від 25.10.2013 р. ОСОБА_4 значиться власником садового будинку у АДРЕСА_3 , загальною площею 81,7 кв.м., та земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0550 за вказаною адресою. (а с. 95) З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 видно, що її площа становить 0,0525 га, цільове призначення для індивідуального садівництва. (а.с. 100)

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 належить автомобіль TOTOTA PRADO, 2005 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_6 . (а.с. 104)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , актовий запис № 10848. (а.с. 10, 63)

З заявою про прийняття спадщини після його смерті в Шосту одеську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини № 1068 від 30.10.2017 р. звернулася ОСОБА_2 , яка діяла від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 56)

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49657986 від 30.10.2017 р. після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 416/2017. (а.с. 68)

30.10.2017 р. до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_4 (а.с. 57)

06.06.2018 р. з заявами за № 463 та за № 464 про прийняття спадщини в Шосту одеську державну нотаріальну контору звернулася ОСОБА_1 . Вказані заяви містять дату, вказану позивачем 24.04.2018 р. та 25.04.2018 р. відповідно. (а.с. 58-59) Зміст зазначених заяв ОСОБА_1 свідчить про те, що позивач намагалася здійснити дії для прийняття спадщини, бажала її отримати. В цих заявах містяться зазначення повних реквізитів Шостої одеської державної нотаріальної контори, включаючи індекс, адресу електронної пошти. Вказана обставина пояснюється їх написанням ОСОБА_1 за межами нотаріальної контори, без використання наявного у конторі зразка подібної заяви та за допомогою інтернет пошуку відповідної інформації, в тому числі щодо форми та змісту такої заяви.

Відповідно до листа завідувача Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчева К.Л. № 2257/02-14 від 07.06.2018 р. повідомлено ОСОБА_1 , що заяви, які надійшли 06.06.2018 р. за № 463 та за № 464, додано до спадкової справи № 416/2017. Крім того роз`яснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та вона має право звернутися до суду з питанням продовження строку, достатнього для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини. (а.с. 14, 69)

У відповіді керівника апарату Малиновського районного суду м. Одеси від 28.01.2019 р. № 03/20/2019-Вих. та керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2019 р. на запит нотаріуса щодо звернення ОСОБА_1 з позовною заявою про продовження строку на прийняття спадщини чи встановлення факту прийняття спадщини інформація відсутня. (а.с. 72)

04.06.2019 р. ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з заявою № 615 про видачу свідоцтв про право на спадщину її малолітньому сину ОСОБА_3 (а.с. 61)

04.06.2019 р. ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину на: квартиру АДРЕСА_4 , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,7 кв.м. (бланк НОМЕР_8 , зареєстровано в реєстрі № 5-206); садовий будинок у АДРЕСА_3 , загальною площею 81,7 кв.м., що складається в цілому з одного кам`яного будинку під літ. «А», та надвірних споруд: І цистерна, 1-5 огорожа. (бланк ННЕ 011595, зареєстровано в реєстрі ща № 5-207); земельну ділянку площею 0,0525 га, розташовану за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер :02:001:0550, цільове призначення для ведення садівництва (бланк ННЕ 011596, зареєстровано в реєстрі за № 5-208). (а.с. 121-128)

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_15 показала, що перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_2 , мала від неї довіреність на представництво інтересів. Питанням щодо спадщини не займалась. Після смерті ОСОБА_16 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були перемовини щодо поділу спадщини, вони зустрічались. Потім ОСОБА_1 не прийшла і перестала відповідати на телефоні дзвінки.

ОСОБА_1 приходила до нотаріальної контори до спливу 6 місячного строку, однак заяви не подавала. З ОСОБА_1 вона зустрічалась після спливу 6 місячного строку з питання прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що вона мала довіреність на представництво інтересів лише ОСОБА_2 , ОСОБА_15 відмовилась підписувати документи відносно спадщини.

Свідку ОСОБА_15 відома думка ОСОБА_2 щодо позову ОСОБА_1 . ОСОБА_2 їй заявила, що у вирішенні цього питання вона покладається на розсуд суду, у разі задоволення заперечувати не буде.

Аналогічну позицію ОСОБА_2 висловлювала і представник сторони відповідача, адвокат Лисецька О.О.

Державний нотаріус, завідувач Приморської державної нотаріальної контори Пенчев К.В. у якості свідка показав суду, що ОСОБА_17 заходила до кабінету наприкінці зими, початку весни. Він був зайнятий. Скоріше всього приходила до спливу півроку, але він не впевнений. Він особисто говорив написати заяву від руки, яка буде прийнята та була повідомлена, що їй необхідно подати заяви у шестимісячний строк у будь-якій довільній формі. Однак нею принесено дві заяви 06.06.2018 р. з пропуском строку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ( ч. 1 ст. 89 ЦПК України)

Показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 про відвідування ОСОБА_17 нотаріальної контори до спливу 6 місячного строку прийняття спадщини не можуть бути визнані судом достовірними.

Показання свідка ОСОБА_15 в цій частині ґрунтується на повідомленні іншої особи, яка судом не допитувалась. Тому в силу припису, що міститься у ч. 2 ст. 90 ЦПК України, такі показання не можуть бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані. Крім того, ОСОБА_15 є представником ОСОБА_2 , близькою для неї особою, що також впливає на достовірність цього повідомлення.

Вказані показання свідка ОСОБА_19 також не можуть бути визнані судом достовірними. ОСОБА_19 показав, що коли ОСОБА_17 заходила до кабінету він був зайнятий, а також він не впевнений, що ОСОБА_17 приходила до нотаріальної контори до спливу півроку. Крім того, суд враховує значну завантаженість ОСОБА_19 через відвідування державної нотаріальної контори значною кількістю осіб та сплив значного строку, біля 1,5 років. В певній мірі ОСОБА_19 є зацікавленою особою не тільки тому що допитувався за ініціативою сторони відповідача, а також у зв`язку з тим, що складаючи 30.10.2017 р. від імені ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , роз`яснюючи ОСОБА_2 зміст ст. ст. 225, 229-231, 233, 1268, 1269 і 1270 ЦК України, і заяву від ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини, державний нотаріус Пенчев К.Л. не з`ясував відомості стосовно кола спадкоємців. (а.с. 56) Відповідно до п. 1.2. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

З`ясувавши у ОСОБА_2 або ОСОБА_5 наявність ще одного спадкоємця за законом, а саме ОСОБА_1 , державний нотаріус Пенчев К.Л. повинен був на виконання вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат» повідомити ОСОБА_1 про відкриття спадщини або зробити її виклик шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Сукупність зазначених обставин є підставами для відхилення судом показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 про відвідування ОСОБА_1 нотаріальної контори до спливу 6 місячного строку прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сплинув 24.04.2018 р. ОСОБА_1 пропустила цей строк на один місяць і дванадцять днів. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує конкретність цього випадку з огляду на обставини справи.

З довідки виписки з амбулаторної карти ОСОБА_1 від 11.06.2019 р. вбачається, що вона проходила лікування з 04.04.2018 р. по 25.06.2018 р. з діагнозом: «Астено-невротичний синдром. Артеріальна гіпотензія, порушення менструально-оваріального циклу, вторинна анемія». Диспансерний нагляд. Вказана довідка містить печатку лікаря ОСОБА_20 .

В загальнодоступних джерелах є відомості про лікаря ОСОБА_20 , яка є лікарем акушером-гінекологом та надається визначення терміно-понять зазначених хвороб.

Астено-невротичний синдром хворобливий стан, що виявляється підвищеною стомлюваністю з крайньою нестійкістю настрою, ослабленням самовладання, нетерплячість, непосидючістю, порушенням сну, втратою здатності до тривалої розумової і фізичної напруги, непереносимістю гучних звуків, яскравого світла, різких запахів. У хворих також спостерігаються дратівлива слабкість, що виражається підвищеною збудливістю і швидко наступаючої слідом за нею истощаемостью, афективна лабільністьз переважно зниженим настроєм з рисами примхливості і невдоволення, а також слезливостью, можливі розлади пам`яті.

Артеріальна гіпотензія стан, що характеризується зниженням систолічного тиску артеріального тиску нижче 100 мм рт.ст., діастолічного нижче 60 мм рт.ст. Іноді цей стан може бути в основі самостійної хвороби, також може бути симптомом багатьох захворювань.

Анемія клініко-гематологічний синдром, який характеризується зменшенням вмісту гемоглобіну й еритроцитів в одиниці об`єму крові, що призводить до виникнення кисневого голодування тканин. До найпоширеніших симптомів анемій належить блідість, загальна слабкість, часті болі голови, запаморочення, задишка, шум у вухах і ряд інших. Несвоєчасне лікування малокрів`я може призвести до складних ускладнень, різних для окремих видів анемій, а зокрема до гіпотонії, міокардіодистрофії, порушення мозкового кровообігу, тканинної гіпоксії, приєднання інфекційних хвороб, крововиливів у життєво-важливі органи тощо.

ОСОБА_1 , яка є рідною донькою ОСОБА_4 , бажала прийняти спадщину після його смерті. Сам ОСОБА_4 також бажав, щоб ОСОБА_1 була його спадкоємцем за законом, інакше він позбавив її права спадкування шляхом заповіту.

Пояснення ОСОБА_1 про хворобу узгоджується показаннями свідка ОСОБА_15 , відповідно до яких після смерті ОСОБА_16 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були перемовини щодо поділу спадщини, вони зустрічались. Потім ОСОБА_1 не прийшла і перестала відповідати на телефоні дзвінки.

Саме тяжка і складна хвороба ОСОБА_1 була причиною для припинення нею перемовини щодо поділу спадщини, в тому числі і телефоном, а згодом і для подання заяви про прийняття спадщини.

Одночасна хвороба позивача з зазначеними діагнозами припала на кінець шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що і стало перешкодою для подання нею відповідної заяви.

Тому вона з об`єктивних та поважних причин, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини. Пропустивши незначний строк подачі заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 особисто склала відповідну заяву та подала її до нотаріальної контори. Ці обставини в їх сукупності, на переконання суду, є підставами для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і оновоположних свобод містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Крім того, суд застосовує принцип «пропорційності», який тісно пов`язаний із принципом верховенства права - фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності». Принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд враховує та застосовує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначене узгоджується з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 17 жовтня 2018 року (справа № 681/203/17-ц).

Очевидним для суду буде порушенням принципу пропорційності, а значить і верховенства права, ст. 6 і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо одна дитина спадкодавця отримає в порядку спадкування за законом усе спадкове майно, а друга дитина, яка має право на 1/3 частину спадку, не отримає взагалі нічого.

На підставі встановлених обставин суд відхиляє основний довід сторони відповідача про неповажність причин пропуску ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інші суперечності в позиції ОСОБА_1 усунуті і на момент прийняття рішення у справі відсутні.

Прохальна частина позовної заяви ОСОБА_1 містить вимогу про визначення їй додаткового тримісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд зауважує, що з врахуванням обставин справи, видачею свідоцтв про право на спадщину на користь іншого спадкоємця, та того, що, у випадку звернення ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини у визначений судом строк, матиме наслідок перерозподіл спадщини, суд вважає достатнім строком для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини один місяць з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому суд керується також вимогами ч. 2 ст. 3 і ч. 1 ст. 8 (принцип верховенства права) Конституції України.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст. 17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією).

На підставі викладеного, суд визначає ОСОБА_1 додатковий строк один місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд роз`яснює ОСОБА_1 , що після подання нею заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений судом строк, вона зможе реалізувати своє право на спадкування.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 263-265 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ), - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) додатковий строк - один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 27 грудня 2019 року.

С У Д Д Я: