Номер провадження: 22-ц/813/853/19
Номер справи місцевого суду: 495/1980/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Служби автомобільних доріг в Одеській області ОСОБА_2 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Служби автомобільних доріг і Одеській області щодо відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2016 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою щодо відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди (т.1, а.с.2-8).

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 було вирішено задовольнити. Стягнуто з служби автомобільних доріг в Одеській області на користь ОСОБА_4 заподіяну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 102870 грн 80 коп; стягнути з служби автомобільних доріг в Одеській області на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 4000 грн моральної шкоди; стягнути з служби автомобільних доріг в Одеській області на користь ОСОБА_4, грошові кошти по витратам, повязаним з судовим розглядом справи у сумі 1068 грн 70 коп.(т.1, а.с.87-94).

04.06.2016 року від представника Служби автомобільних доріг в Одеській області ОСОБА_6 надійшла до суду апеляційна скарга на вказане заочне рішення. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були порушені вимоги ст.ст. 5, 10, 27-31 ЦПК України. На думку апелянта рішення виносилось з врахуванням доводів однієї сторони зацікавленої по справі. Окрім того апелянт зазначає, що судове рішення має суперечливий характер, зокрема, щодо того, що сплачує штраф підрядна організація, а вина вбачається в діях Служби. При цьому апелянт звертає увагу на те, що під час скоєння ДТП представників Служби не було повідомлено про цей факт, аналіз з цього приводу Служба надати не мала можливості. Стосовно вини Служби апелянт зазначає, що рішення суду в цій частині є передчасним та необґрунтованим. Щодо заподіяння моральної шкоди другому позивачу власнику транспортного засобу апелянт вважає, що дані вимоги є необґрунтованими, базуються на домислах та припущеннях позивача. Апелянт зауважує, що Служба автомобільних доріг в Одеській області є неприбутковою державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України. Між Службою та Підрядною організацією за результатами конкурсних торгів укладається Договір підряду, за яким Підрядник зобовязується забезпечити безпечні умови учасників дорожнього руху в межах надання послуг і несе відповідальність за їх порушення. Окремо апелянт зазначає, що відомості протоколу ВДАІ суперечать доводам свідків та рішенню суду від 16.04.2015 року, який не знайшов в діях водія під час ДТП ознак адміністративного правопорушення. Апелянт вказує на те, що при ухваленні оскаржуваного заочного рішення судом не було встановлено належним чином всі обставини по суті, які мали значення для ухвалення рішення. Тому апелянт просить суд скасувати оскаржуване заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 (т.1, а.с.126-129).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Кононенко Н.А. 07.10.2016 року було відкрито провадження з апеляційною скаргою представника Служби автомобільних доріг в Одеській області ОСОБА_6 (т.1, а.с. 144) та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2016 року справу було призначено до розгляду (т. 1, а.с. 145).

06.12.2016 року на підставі розпорядження керівника апарату № 3372, в звязку з перебуванням ОСОБА_7 на тривалому лікарняному протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Громіка Р.Д., суддів Гайворонського С.П., Сегеди С.М. (т. 1, а.с. 187,188). Ухвалою судді Громіка Р.Д. справу було прийнято до провадження (т. 1, а.с. 189).

В процесі розгляду справи апеляційним судом з метою повного та всебічного дослідження обставин справи та правильного вирішення справи по суті направлялися відповідні запити щодо направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 140 ОСОБА_2 відносно виконроба ТОВ «СК Автострой» ОСОБА_8 (накладення штрафу в розмірі 1020 грн) (т. 1, а.с. 210-213).

Судові засідання в справі неодноразово відкладались, в тому числі за клопотанням представника позивачів (т. 1, а.с. 156-157, 177, 225, т. 2, а.с. 13-14, )

11.10.2017 року від представника позивачів надійшло клопотання про сповіщення щодо дати наступного судового засідання та зобовязання апелянта надати до суду статут Служби автомобільних доріг в Одеській області, договір підряду або субпідряду на обслуговування автомобільної дороги Одеса-Монаші-Рені станом на квітень 2015 року та акти виконаних робіт за цим договором (т. 2, а.с. 4).

14.09.2018 року представник позивачів подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Так, сторона позивачів вказує на те, що оскаржуване рішення є обґрунтованим, законним та ухваленим на основі повного та всебічного зясування обставин, що мають значення для справи та підтвердженими доказами, дослідженими в судовому процесі. Окрім того, на думку позивачів обовязок по відшкодуванню збитків користувачам автомобільних доріг має нести Служба автомобільних доріг України в порядку, визначеному главою 82 ЦК України, та саме Служба є належним відповідачем в даній справі. Так позивачі просять суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення без змін (т. 2, а.с. 37-39).

В звязку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду. від 18.01.2019 року справа була прийнята до провадження. та призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивачів проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльністю відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка виразилася у відновлювані майна, автомобілю, до попереднього стану. Транспортний засіб, що був пошкоджений з вини відповідача, на правах власності належить ОСОБА_9, яка є рідною матірю позивачки ОСОБА_4, особи, що їм керувала під час дорожньо-транспортної пригоди. Так суд прийшов до висновку, що позивачу ОСОБА_9 з вини відповідача завдана моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 4000 гривень. Вона була змушена змінити свій звичайний спосіб життя, витрачати особистий час та в тому числі власні кошти для ремонту автомобіля, які передавала ОСОБА_4, не змогла реалізувати свої життєві плани, відчувала душевний дискомфорт. Тому суд вирішив задовольнити вимоги позивачів в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які не оспорюються та не спростовуються апелянтом, в звязку чим необхідність повторно досліджувати матеріали справи апеляційним судом відсутня.

Щодо доводів апеляційної скарги. КМУ затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України (статус чинний), відповідно до п. 1 якого Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами. Згідно з п. 12 Положення Укравтодор є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Державної казначейської служби України. Окрім того Постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 10.09.2014 року було затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України (статус чинний), положення якого кореспондують вище зазначеним Положенню, затвердженому Указом Президента. Відповідно до п. 3 зазначеного Положення основними завданнями Укравтодору є: реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування (далі - автомобільні дороги); внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері дорожнього господарства; здійснення управління обєктами державної власності.

Згідно з п. 4 Положення Укравтодор відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: забезпечує організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечує належну якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; забезпечує проведення концесійного конкурсу, укладення концесійного договору та виконання зобовязань, що випливають з нього, щодо будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг; проводить моніторинг будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг; веде відомчий облік дорожньо-транспортних пригод та проводить аналіз причин їх виникнення. Отже, з наведеного вбачається, що до повноважень Укравтодору належить, в тому числі, забезпечення належної якості робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування. Тобто, навіть в тому випадку, якщо між Укравтодором (чи його регіональним підрозділом) та Підрядником був укладений договір щодо проведення відповідних ремонтних робіт автошляхів, Укравтодор (або його регіональний підрозділ) повинні проводити моніторинг такого ремонту та здійснювати відповідний нагляд стосовно ремонту та подальшого утримання автодоріг задля забезпечення їх належної якості.

Відповідно до інформації (Положення), яка міститься на сайті Служби автомобільних доріг в Одеській області (http://new.od.ukravtodor.gov.ua/pro_sluzhbu/pro_nas.html), а саме п. 1.1 Служба автомобільних доріг в Одеській області (далі - Служба) є державним агентством, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (далі - Укравтодор), здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування. За п. 1.2 Служба є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. На вказане посилався апелянт в своїй апеляційній скарзі. Згідно з п. 2.1. Метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України в удосконаленні і раціональному розвитку дорожньої інфраструктури, що обслуговується.

Відповідно до п. 2 предметом діяльності Служби, серед іншого, є: здійснення функцій замовника з усього комплексу дорожніх робіт; технічний нагляд за станом автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд; аналіз на регіональному рівні інформації про стан автомобільних доріг загального користування та безпеки дорожнього руху, організація проведення діагностики і оцінки транспортно-експлуатаційної якості зазначених доріг, відповідних інженерних мереж і споруд, розробка і реалізація заходів щодо поліпшення їх якості; здійснення контролю за умовами виконання контрактів та угод з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, мостів та інших штучних споруд; забезпечення приймання та контролю якості виконаних робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, мостів, та інших штучних споруд згідно з встановленими нормативами.

З вище наведеного вбачається, що до повноважень саме Служби автомобільних доріг в Одеській області належить контроль за умовами виконання ремонтних робіт автодоріг та за станом їх якості. Відтак, доводи апелянта щодо обовязку Підрядника за умовами договору забезпечити безпечні умови учасників дорожнього руху в межах надання послуг, апеляційним судом до уваги не приймаються. Одночасно, апеляційний суд зауважує, що доводи апелянта щодо сплати штрафу підрядною організацією, в звязку з чим рішення суду першої інстанції має суперечливий характер в частині вини Служби не впливають на вирішення спору по суті, оскільки підрядник був притягнений до адміністративної відповідальності в звязку з вчиненням ним відповідного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ОСОБА_2 (ч. 1 ст. 140), що, разом з тим, не виключає факт неналежного виконання Службою своїх обовязків, що, власне, призвело до виникнення аварійної ситуації та завдання матеріальної шкоди позивачу. Відтак доводи апелянта у відповідній частині судом відхиляються.

Щодо інших доводів апеляційної скарги. Державна казначейська служба України є лише розпорядником державних грошових коштів та не несе відповідальності за зобовязаннями інших юридичних осіб, якщо це прямо не передбачено законом або договором, а тому залучення вказаного державного органу як другого відповідача в справі не є обовязковим.

Щодо доводів апелянта стосовно стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 4 від 31.03.1995 року, а саме в п. 3 розяснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності тощо. За обставинами даної справи автомобіль Nissan Juke, державний номер НОМЕР_1, який потрапив в ДТП під керуванням ОСОБА_4, належить ОСОБА_5 та зареєстрований на неї, що підтверджується наявним в матеріалах справи Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 16.10.2012 року САО 265077 (т. 1, а.с. 45). Відтак, наявні підстави вважати, що позивачу була завдана моральна шкода. Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що позиція сторони не може ґрунтуватися виключно на критиці позиції іншої сторони, тому відповідні доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані як обґрунтовані та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апелянта стосуються формальних недоліків розгляду справи в суді першої інстанції. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу апелянта на те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянту був наданий доступ до суду апеляційної інстанції та в межах доводів апеляційної скарги переглянуто рішення суду першої інстанції. Тому доводи апеляційної скарги щодо порушень судом першої інстанції норм процесуального права апеляційний судом відхиляються.

Таким чином, враховуючи наведене, специфіку спірних правовідносин, встановлені обставини справи, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, а правильне по суті рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Служби автомобільних доріг в Одеській області ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

ОСОБА_10

ОСОБА_11

Повний текст постанови виготовлено 04 квітня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

06.03.2019 року м. Одеса