Провадження № 2/234/3350/19
24 грудня 2019 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі :
головуючої судді Демидової В.К.,
при секретарі Воропаєвої Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краматорську
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди,-
Обставини справи :
13 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа- ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди.
Свої вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2018 року о 13 годині 15 хвилин в м. Краматорську на трасі Н-20 біля 21 км водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Shacman д/н НОМЕР_1 , перед розворотом ліворуч, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з належним їй транспортним засобом Chevrolet Aveo державний номер НОМЕР_2 ., яким керував на законних підставах ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку. Водій ОСОБА_3 тім самим порушивши п. 10.4 Правил дорожнього руху України. В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди її автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою судді Краматорського міського суду від 14.09.2018 року у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили.
За проведення фахівцем автотоварознавчого дослідження, нею сплачено 900 гривень, що підтверджується квитанцією № 18-366 від 24.12.2018 року про сплату оцінки пошкоджень транспортного засобу.
У постанові суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності зазначено, що він працює водієм у ПП «Антонов». З технічного паспорту на авто зазначено, що власником Shacman д/н НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Вказує, що цивільно-правову відповідальність за нанесення їй матеріальної шкоди, у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля несе його власник - ОСОБА_2 .
До сьогоднішнього дня вона не отримала ніякого відшкодування зі сторони відповідача.
Для захисту своїх прав вона вимушена була наняти адвоката та сплатити його послуги у розмірі 1500 гривень за підготовку документів до суду та позову, що підтверджується квитанцією про сплату послуг адвоката.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02 вересня 2019 року відкрито провадження по цільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди, в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі закрито та справа призначена до судового розгляду на 18 листопада 2019 року.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла письмова заява, в якій він просив розглянути справу у їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Згідно постанови Краматорського міського суду Донецької області від 14 вересня 2018 року, яка набрала законної сили 26.12.2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн., за те що він 31.08.2018 р. о 13 год. 15 хв. у м. Краматорськ на трасі Н-20 біля 21 км ОСОБА_3 керуючи автомобілем Shacman, д/н НОМЕР_1 перед розворотом ліворуч, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Aveo, д/н НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засобі отримали механічні пошкодження, тобто ОСОБА_3 порушив п.10.4 Правил дорожнього руху України, що тягне за собою відповідальність за ст.124 КУпАП.
При розгляді даної цивільної справи суд вважає, що не підлягає доказуванню наявність вини водія ОСОБА_3 в ДТП та в спричиненні матеріальної шкоди позивачу, оскільки ці обставини встановлені постановою Краматорського міського суду Донецької області від 14 вересня 2018 року.
Як встановлено в судовому засіданні власником транспортного засобу Chevrolet Aveo, д/н НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 .
Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 157857 від 31.08.2018 року, транспортний засіб Shacman, д/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 .
Крім того, з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 157857 від 31.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 працює водієм в ПП « ОСОБА_6 ».
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
А згідно ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.
На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).
Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).
Враховуючи вищевикладене, цивільно-правову відповідальність за нанесення позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди, у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля несе його власник - ОСОБА_2 .
Витрати по оплаті автотоварознавчого дослідження склали 900 грн., що вбачається з квитанції № 18-366 від 24 грудня 2018 року.
Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до вимог ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст..1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею та документально підтверджені (щодо розміру витрат та обсягу виконаних адвокатом робіт) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Суд вважає, що такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт, часом витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг) та ціною позову.
Частиною 6 ст.139 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Як вбачається з матеріалів справи експертний висновок № 219/17 експертно автотоварознавчого дослідження від 24 грудня 2018 року № 18-366, був виконаний на замовленням сторони (представника позивача), й на підставі наданих суду рахунків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем витрати на підготовку цього висновку у розмірі 900,00 грн.
Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову до суду в розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.22,23,979,1166,1187 ЦК України, ст.ст. 12,13, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.К.Демидова