Справа № 2-2937/11
Провадження № 22-ц/812/2312/19
У Х В А Л А

26 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Царюк Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2012 року, ухвалене у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», Банк) до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2012 року задоволено позов АТ «Дельта Банк» та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором 0 від 25 жовтня 2006 року станом на 12 травня 2009 року в сумі 337 698 грн. 48 коп., № 0 від 09 лютого 2007 року станом на 12 травня 2009 року в сумі 258 776 грн. 53 коп.,а всього в сумі 596 475 грн. 01 коп., а також стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» судові витрати по 975 грн. з кожного.

Не погодившись із вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , оскаржила його в апеляційному порядку шляхом направлення 08 листопада 2019 року поштою до суду апеляційної скарги.

Одночасно в апеляційній скарзі скаржник порушує питання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що отримала копію оскаржуваного рішення суду через свого представника лише 09 жовтня 2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка була чинна на час ухвалення рішення) апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно положень ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Між тим, вказані підстави для поновлення пропущеного процесуального строку є непереконливими.

Так, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 були направлені та вона отримувала, зокрема, 05 листопада 2009 року (а.с. 52) та 23 грудня 2009 року (а.с. 50) повістки про виклик до суду.

15 листопада 2010 року Корабельним районним судом м. Миколаєва по даній справі було ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі та копію зазначеного рішення 18 листопада 2010 року було направлено відповідачам, у тому числі, і ОСОБА_1 , яка на час розгляду даної справи у суді першої інстанції була зареєстрована та проживала за однією адресою зі своїм чоловіком - іншим відповідачем по справі ОСОБА_3 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 41, 58).

21 січня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із заявою про скасування вказаного заочного рішення та ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2011 року заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було задоволено, зазначене заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку на 28 березня 2011 року.

Як свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься на а.с.82, ОСОБА_1 в подальшому, також повідомлялася про розгляд справи, зокрема, 03 лютого 2011 року, проте по невідомим причинам в судове засідання не з`являлася.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2012 року до участі у справі залучено правонаступника позивача - Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк».

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2012 року задоволено позов АТ «Дельта Банк» та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором 0 від 25 жовтня 2006 року станом на 12 травня 2009 року в сумі 337 698 грн. 48 коп., № 0 від 09 лютого 2007 року станом на 12 травня 2009 року в сумі 258 776 грн. 53 коп.,а всього в сумі 596 475 грн. 01 коп., а також стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» судові витрати по 975 грн. з кожного.

Як свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення на а.с. 142, копію оскарженого рішення було вручено ОСОБА_3 23 квітня 2013 року.

Будь-яка інша адреса, яку можливо вважати місцем проживання ОСОБА_1 , на момент ухвалення оскарженого судового рішення в матеріалах справи відсутня.

31 жовтня 2013 року за заявою стягувача АТ «Дельта Банк» було видано виконавчі листи та рішення перебувало на примусовому виконанні.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 74 та 77 ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) ОСОБА_1 було достеменно відомо про розгляд даної справи, оскільки вона належним чином повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду даної цивільної справи Корабельним районним судом м. Миколаєва.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", та "Трух проти України" (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

З урахуванням вищевикладеного, вказані в апеляційній скарзі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , не надано жодного доказу щодо наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на рішення місцевого суду протягом тривалого часу (більш ніж 7 років з моменту його проголошення). При цьому ОСОБА_1 були направлені та вона отримала, зокрема, повістки про виклик до суду, а отже, вона була обізнана про розгляд цієї справи Корабельним районним судом м. Миколаєва .

Керуючись ст.ст. 354, 358 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв представник ОСОБА_2 , про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2012 року відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2012 року, ухвалене у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Л.М. Царюк