Постанова

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа № 642/1461/17

провадження № 61-36078св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «Тера», ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року у складі судді: Гримайло А. М., та постанову апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Бурлаки І. В., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ «Тера», ОСОБА_6 про визнання недійсним змішаного договору. Роз'яснено позивачу, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, щоу судове засідання, призначене на 23 січня 2018 року позивач не з'явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладений у зв'язку з його неявкою на 19 лютого 2018 року. 19 лютого 2018 року позивач повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, хоча повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, від позивача не надійшло заяв про розгляд справи у його відсутність. Не відомо, чи підтримує позивач заявлені у позові вимоги у теперішній час, його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

ОСОБА_4 оскаржив ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 рокув апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі поспіль, а саме - 23 січня 2018 року і 19 лютого 2018 року в призначені судом засідання для розгляду справи за його позовом не з'являвся. 19 лютого 2018 року позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, відповідно до вимог статті 43 та частини третьої статті 131 ЦПК України не повідомив суд до початку призначеного на 19 лютого 2018 року судового засідання про причину неможливості явки, заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. Апеляційний суд відхилив посилання ОСОБА_4 на ту обставину, що він був зайнятий в цей час у іншій справі і що подав через канцелярію в цей день заяву судді Гримайло А. М. про зайнятість у іншій справі, оскільки подання такої заяви після вирішення судом питання та постановлення ухвали про залишення позову без розгляду не має правового значення.

У травні 2018 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просив оскаржені рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому посилався на те, що судами порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у судове засідання, призначене на 9.00 годину 19 лютого 2018 року ОСОБА_4 не з'явився з поважних причин, так як був зайнятий в судовому засіданні у іншій справі № 642/176/17, в якій він також є позивачем. Про неможливість прибуття у судове засідання повідомив суд заявою, яку здав до канцелярії суду в день судового засідання. На час подання заяви про неможливість прибути у судове засідання, не мав можливості надати докази поважності причин неприбуття до суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року відкрите касаційне провадження у справі.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

У частині п'ятій статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суди встановили, що позивач ОСОБА_4 , який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі поспіль, а саме - 23 січня 2018 року і 19 лютого 2018 року в призначені судом засідання для розгляду справи за його позовом не з'являвся.

Встановивши, що ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду справи, проте позивач в судове засідання двічі не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано залишив позов без розгляду.

Аргумент касаційної скарги про те, що неможливість прибуття у судове засідання повідомив суд заявою, яку здав до канцелярії суду в день судового засідання колегія суддів відхиляє. Аналіз матеріалів справи свідчить, що судове засідання 19 лютого 2018 року розпочалося о 9 год 31 хв і закінчилося о 9 год 34 хв (а. с. 150), а заява ОСОБА_4, в якій вказувалося про те, що він не може прибути в судове засідання 19 лютого 2018 року о 10 год 14 хв (а. с. 155).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель