РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9872/18

Провадження № 2/643/849/19

10.05.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Постульга О.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в провадженні СВ Московського відділку поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0007489 від 27.09.2016р. за ч.1ст.190 ст.384 КК України. За ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харків, відповідно вимогам ст.214 КПК України, був зобов`язаний СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області внести відомості до ЄРДР за заявою про злочин ОСОБА_1 . ЖЕО №37728 від 29.09.16р. та розпочати досудове слідство відносно особи відомості якого, були внесені відомості до ЄРДР, громадянина ОСОБА_2 Після розгляду судового провадження та винесення рішення суду за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Державного досудового органу слідства, вищевказана ухвала суду, була направлена на виконання до СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області та розпочате кримінальне провадження під №. 0007489 від 27.09.16р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.1 ст.384 КК України. Відповідно ст.ст. 39,40 КПК України, був призначений слідчий, лейтенант поліції В.О Винник СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області, який і по теперішній час, здійснює досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Слідчий лейтенант поліції В.О Винник, за період з 27.09.2016 по 18.07.2018 нічого не робив, щодо розслідування справи ЄРДР під № .007489, окрім: отримання зарплатні за бездіяльність та складення незаконних постанов про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотання.Позивач посилається на те, що слідчий лейтенант поліції В.О Винник, займався постійно бездіяльністю з приводу не розкриття справи, взагалі ніяких слідчих дії не проводив з метою повного та неупередженого досудового розслідування за вищевказаними матеріалами, постійно порушував права позивача

Позивач зазначив ,що слідчий лейтенант поліції В.О Винник СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області, через незаконні та противоправні дії за вищевказаним провадженням, порушував законі права ОСОБА_1 , які передбачені нормами КПК України, що спричинило йому моральну шкоду в розмірі 60 000 гривен, яку позивач просить стягнути за моральну шкоду, завдану йому через злочину бездіяльність посадових осіб СВ Московського ВП ГУ НП в Харківської області при розслідувані кримінального провадження за матеріалами ЄРДР № 0007489 за період з 27.09.2016 по 18.07.2018 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи позовних вимог, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, свої пояснення по суті позовних вимог не надавав.

Суд, заслухавши позивача, представника Головного управління національної поліції в Харківській області, свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Московського відділку поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0007489 від 27.09.2016р. за ч.1ст.190 ст.384 КК України. За ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харків, відповідно вимогам ст.214 КПК України, був зобов`язаний СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області внести відомості до ЄРДР за заявою про злочин ОСОБА_1 ЖЕО №37728 від 29.09.16р. та розпочати досудове слідство відносно особи відомості якого, були внесені відомості до ЄРДР, громадянина ОСОБА_2 Після розгляду судового провадження та винесення рішення суду за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Державного досудового органу слідства, вищевказана ухвала суду, була направлена на виконання до СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області та розпочате кримінальне провадження під №. 0007489 від 27.09.16р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.1 ст.384 КК України. Відповідно ст.ст. 39,40 КПК України, був призначений слідчий, лейтенант поліції В.О Винник СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області, який і по теперішній час, здійснює досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Позивач зазначив ,що слідчий лейтенант поліції В.О Винник СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області, через незаконні та противоправні дії за вищевказаним провадженням, порушував законі права ОСОБА_1 ., які передбачені нормами КПК України, що спричинило йому моральну шкоду в розмірі 60 000 гривен.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статтей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудовим (службових) обовязків відповідно достатті 1172 Цивільного кодексу Українипокладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174 цьогоКодексу).

Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобовязання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової особи зазначених органів.

Однак оскарження до суду постанов слідчого, його дій чи бездіяльності є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.Скасування ухвалами слідчих суддів процесуальних рішень слідчого, прокурора не є безумовним доказом неправомірності таких процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Відповідно до розяснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач ОСОБА_1 не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками СВ Московського відділку поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Така позицію суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 04 липня 2018 року під час розгляду справи № 641/2328/17 (провадження № 61-7053зпв18).

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду (ст.. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обовязок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені необгрунтовано, а тому задоволенню не підлягають з урахуванням наявних у справі письмових доказів.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України, усі судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішенні виготовлений 15.05.2019 року.

Суддя Майстренко О.М.