Справа №333/4274/19
Провадження №2/333/2063/19
05 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 про стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК України, інфляційний збитків та трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, -
На виконання рішення суду від 30.01.2014 року було видано виконавчі листи № 333/8416/13-ц, які стягувачем пред`явлено до Комунарського відділу ДВС за місцем зареєстрованого проживання боржника ОСОБА_3 . Проте, в процесі виконання вказаного виконавчого листа боржник ОСОБА_3 , державним виконавцем розшуканий не був, борг з ОСОБА_3 - не стягнутий, а виконавче провадження №44851898 постановою державного виконавця від 09.04.2015 року було завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Тому, на підставі ст. 625 ЦК України позивачі вважають, що на їх вимогу ОСОБА_3 , який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
3 % річних за 1980 днів становлять 6 509 грн. 59 коп., індекс інфляції за період з 12.02.2014 року по 15.07.2019 року складає 64 335 грн. 97 коп.
Індекс інфляції розраховано у відповідності з роз`ясненнями ВГСУ (Інформаційний лист від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012, постанова від 17.12.2013 р. № 14), а також з урахуванням рекомендацій викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р. шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.
Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 652 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що укладеним між позивачами ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 договором позики не встановлений розмір процентів, до вказаних правовідносин повинні бути застосовані положення ст. 536 та 1048 ЦК України, а з відповідача повинні бути стягнуті проценти за весь період користування грошовими коштами, розмір яких, визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У зв`язку з викладеним, позивачі просять суд стягнути з ОСОБА_5 проценти, передбачені ст. 536 ЦК України за період з 12.02.2014 р. по 15.07.2019 р. у розмірі 36 981 грн. 06 коп., інфляційні збитки за період з 12.02.2014 року по 15.07.2019 року у розмірі 64 335 грн. 97 коп. та три проценти річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України в розмірі 6 509 грн. 59 коп.
Ухвалою суду від 08.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Додатково зазначив, що на даний час йому борг не повернуто, рішення суду щодо стягнення боргу також не виконано, тому вважає, що його права порушено.
Позивач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про день, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями та оголошенням на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив, клопотання та заперечення не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
На запит суду 23.10.2019 року начальник Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Шабала І.ПА. повідомив, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, виконавче провадження № 12849868, де боржником є ОСОБА_3 , а стягувачем ОСОБА_1 знищено. Згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконання надходив виконавчий лист № 333/8416/13-ц від 19.03.2014 року. В порядку виконання виконавчого провадження № 42663672 від 26.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 36-37).
У подальшому позивач повторно звертався до виконавчої служби. В процесі виконання вказаного виконавчого листа боржник ОСОБА_3 , державним виконавцем розшуканий не був, борг з ОСОБА_3 - не стягнутий, а виконавче провадження №44851898 постановою державного виконавця від 09.04.2015 року було завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11).
Вимогами ст.ст. 526, 527 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у встановлений договором строк.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Щодо розрахунку процентів за весь період користування грошовими коштами.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 18 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, визначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Щодо розрахунку 3% річних:
Позивачами надано до суду розрахунки: нарахованих відсотків, 3% річних та індексу інфляції. Доказів, які спростовують дані розрахунки відсутні, тому суд їх приймає як вірні.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачів процентів, передбачених ст. 536 ЦК України, інфляційних збитків та трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 536, 625, 1046, 1048 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,76,81,141,280,289 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 про стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК України, інфляційний збитків та трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 за прострочення виконання зобов`язання 3 % річних в сумі 6 509 (шість тисяч п`ятсот дев`ять) грн. 59 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 інфляційні витрати в сумі 64 335 (шістдесят чотири тисячі триста тридцять п`ять) грн. 97 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 проценти за користування позикою в сумі 36 981 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 06 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 539 грн. 14 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 539 грн. 14 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 13.12.2019 року.
Суддя Р.С. Холод