РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що їй на праві приватної власності належить ? будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. У будинку зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 , які у помешканні не проживають понад 1 рік..

Позивач в судовому засіданні, зменшивши свої позовні вимоги, просить усунути їй перешкоди в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_4 знялась із реєстрації в її помешканні добровільно. Просила зменшені позовні вимоги задовільнити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 зменшені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові, просив їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до відомостей, що зазначені у адресній картці, що видана Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР від 26.09.2017 року відповідачі ОСОБА_4 05.05.1987 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1.

Факт не проживання та відсутність особистих речей відповідача з вересня 1987 року у вказаному помешканні підтверджується актом про не проживання ОСОБА_3 від 14 вересня 2017 року, що складений комісією у складі майстра ЖКП «Західне» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Як роз'яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до пункту 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 ЖК УРСР.

Наведені обставини свідчать про обгрунтованність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст. 29, 383,386,391,405 ЦК України, ст.ст. 11,60,88, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовільнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 640 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

ОСОБА_3, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2.

ОСОБА_4, АДРЕСА_1 НОМЕР_3.

Суддя -