ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3283/19 Справа № 211/3992/18 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року, яке постановлено суддею Ніколенко Д.М. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 07 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 108, 780,00 грн. у зв'язку з ушкодженням здоров'я, посилаючись на те, що з ним стався нещасний випадок на виробництві відповідача.

Висновком МСЕК від 21 листопада 2017 року позивачу було первинно встановлено 70% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності.

Позивач вважає, що в результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода, він змушений постійно проходити численні курси лікування, медичні огляди та обстеження, порушено нормальні життєві зв'язки, постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною втомою, слабкістю, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 108 780,00 грн., які просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі, визначеному в позовній заяві, а саме 108 780,00 грн., посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, зокрема не враховано відсоток втрати працездатності, групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва, відповідно до якої позивач визнаний непрацездатним в умовах звичайного виробництва, та пов'язані з ним моральні страждання позивача, істотність вимушених змін в його житті, важкість стану здоров'я та ступінь вини відповідача, у зв'язку з чим вважає суму стягнутої моральної шкоди необґрунтованою та значно заниженою.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз'яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано те, що нещасний випадок стався з вини позивача, який не забезпечив організацію та виконання робіт підлеглим персоналом під час встановлення, безпечне проведення робіт, не контролював виконання підлеглими робітниками інструкції з охорони праці.

На думку апелянта, позивачем не наведено конкретних та достатніх аргументів щодо обґрунтування зазначеної у позові суми відшкодування моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника відповідача залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 працював з 18 грудня 1998 року на підприємстві відповідача (а.с. 24-26). Актом про розслідування нещасного випадку від 30 серпня 2017 року за формою Н-5 року встановлено, що під час виконання трудових обов'язків 27 серпня 2017 року о 00 годин 30 хвилин нагрівальник металу ОСОБА_3 самовільно, без вказівки керівника ОСОБА_1, подав звуковий сигнал, виконав включення і переміщення підлогово-кришкового крана на відстань приблизно 2 м в напрямку електромостового крана № 9. При переміщенні редуктор підлогово-кришкового крана зачепив конструкції кришки, яка перебувала в підвішеному стані на гаку крана за допомогою траверси (на висоті 150 мм від рівня підлоги), що призвело до зміщення кришки в напрямок де знаходився ОСОБА_1, в результаті чого ОСОБА_1 був короткочасно притиснутий металоконструкцією кришки до технологічного трубопроводу змішаного газу. Побачивши що сталося, ОСОБА_3 спустився вниз і одразу зателефонував старшому змінному майстру ОСОБА_4, який о 00 годин 36 хвилин викликав медпрацівників здоровпункту підприємства «Центральний» металургійного виробництва. Після надання першої медичної допомоги фельдшерами в.о. змінного майстра основного виробничої (нагрівальні колодязі) дільниці № 2 цеху блюмінг ОСОБА_1, машиною медичної допомоги підприємства було доставлено до комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 2» ДОР» для подальшого обстеження та лікування (а.с. 16-22).

Відповідно до акту № 20 форми Н -1 встановлено, що діагноз ОСОБА_1 згідно з листком непрацездатності та довідкою лікувально-профілактичного закладу: Сполучена травма: Закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини. Забій м'яких тканин поперекової ділянки. закрита травма живота: розчавлення сигмо видної кишки. Розрив кореню брижі товстої кишки. Дифузний перитоніт.Основна причина нещасного випадку - невиконання вимог інструкцій з охорони праці. Супутна причина - невиконання посадових обов'язків (а.с. 11- 15).

За висновком МСЕК від 21.11.2017 року позивачу первинно встановлено 70% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 7-10).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, який не забезпечив організацію та виконання робіт підлеглим персоналом під час встановлення, безпечне проведення робіт, не контролював виконання підлеглими робітниками інструкції з охорони праці, є необґрунтованими й суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»», оскільки згідно акту також встановлена вина працівників підприємства відповідача.

Посилання представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» є безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини зокрема, і Постанові Пленуму Верховного Суду України у від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»» необґрунтований та заниженим. Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Також суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер отриманої виробничої травми, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, внаслідок отриманої травми внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Крім того відчуває моральні страждання у зв'язку з неможливістю повноцінно працювати у молодому віці, фінансово допомагати своїй сім'ї, необхідністю проходити постійні курси лікування.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість і моральних страждань позивача, тривалість праці позивача на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» і збільшити його з 75 000 гривень до 95 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишенню без задоволення, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1- задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 рокузмінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1, збільшивши цей розмір з 75 000 грн. до 95 000 (дев'яносто п'ять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: