Справа № 135/1437/19
Провадження № 2-о/135/49/19
РІШЕННЯ

іменем України

04.12.2019 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючої судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Ладижинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст заяви

04.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Зазначив, що йому та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Так, в свідоцтві про право власності на квартиру його прізвище записано як « ОСОБА_1 », що не збігається із записом його прізвища в свідоцтві про народження та в паспорті громадянина України, де його прізвище зазначене, як « ОСОБА_1 ». Звернувшись до виконавчого комітету Ладижинської міської ради щодо внесень виправлень до правовстановлюючих документах, зокрема у свідоцтві про право власності на житло, йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду.

Вважає, що дана помилка виникла при перекладі з російської на українську мову.

Таким чином існує розбіжність у зазначені його прізвища.

Тому він вимушений звернутися в суд з заявою про встановлення факту належності йому свідоцтваНОМЕР_4 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 05.03.1998 виданого на ім`я ОСОБА_1 ..

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розглянути заяву у його відсутність, вимоги викладені у заяві підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області подав до суду заяву, в якій не заперечує щодо задоволення вимог заявника та просить прийняти рішення за відсутності представника.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 04.11.2019 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, відкрито провадження та призначено судове засідання на 04.12.2019 (а.с. 14).

У судовому засіданні 04.12.2019 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності заінтересованої особи ОСОБА_2 та представника заінтересованої особи виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом

У справі, що розглядається судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

В свідоцтві про право власності на квартиру прізвище ОСОБА_1 записано як « ОСОБА_1 », що не збігається із записом його прізвища в свідоцтві про народження та в паспорті громадянина України, де його прізвище зазначене, як « ОСОБА_1 ». Звернувшись до виконавчого комітету Ладижинської міської ради щодо внесень виправлень до правовстановлюючих документах, зокрема у свідоцтві про право власності на житло, ОСОБА_1 було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 необхідне для користування та розпорядження своєю власністю на власний розсуд.

Ці факти стверджуються сукупністю доказів.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видно, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Ладижинським МВМ УМВС України у Вінницькій області 28 вересня 2000 року вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові позивача записано « ОСОБА_1 ».

З копії свідоцтва НОМЕР_4 на право власності на житло від 05 березня 1998 року вбачається, що на підставі рішення, виданого виконавчим комітетом Ладижинської міської ради №75 від 18 лютого 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було передано в приватну спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 .

З копії листа №6-07-К-594-1 від 31 жовтня 2019 року виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо внесення виправлень до правовстановлюючих документів, а саме: до свідоцтва на право власності на житло йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

За правилами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

У п. 13 означеної постанови Пленум ВС України роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених доказів переконує суд, що ОСОБА_1 на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності йому свідоцтва НОМЕР_4 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 05.03.1998, у яких його прізвище записане як « ОСОБА_1 », встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на вчинення правочину і іншого порядку його встановлення немає.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Ушаков та Ушакова проти України" від 18.06.2015 (остаточне 18.09.2015), в пункті 78 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…".

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263 - 265, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Дрогобич Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , свідоцтва НОМЕР_4 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 05.03.1998, виданого на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Суддя