Справа №295/4115/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Житлово-будівельний кооператив «Полісся» про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користуватися житлом в квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що позивач є власником вказаної квартири, а відповідач його сином, який не проживає у вказаній квартирі з 2000 року, однак зареєстрований за місцем проживання в ній, що призводить до зайвої сплати позивачем вартості комунальних послуг.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 19.03.2019 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позов та просив його задовольнити, а також не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та не заперечує щодо задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є власником квартири №23 по вул. Михайла Грушевського (стара назва Котовського), 75/114 в м. Житомирі.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином позивача та зареєстрований за місцем проживання у вказаній квартирі з 23.03.2002 року.

В матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_3 від 21.03.2019 року, в якій він просить виписати його з місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тому, що він там не проживає з 2007 року і у майбутньому не планує проживати.

Також в матеріалах справи міститься копія сторінки паспорта відповідача з відкритою 06.11.2017 року візою Нової Зеландії, а також відмітка про його реєстрацію за місцем проживання до 06.08.2016 року у м. Москва, Російської Федерації, АДРЕСА_2.

Відповідно до акту затвердженого Головою правління ЖБК «Полісся» ОСОБА_4 05.03.2019 року, складеного на підставі свідчень сусідів, відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований але не проживає з 2000 року.

Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, враховуючи фактичне не проживання відповідача ОСОБА_3 у належній позивачу на праві власності квартирі АДРЕСА_3 без поважних причин понад один рік, є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом у відповідності до вимог ст.405 ЦК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, ч.3 ст.223, 259, 263, 265, гл.11 розд.3 ЦПК України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С.М. Полонець