Справа № 2о-37/2010
Провадження № 22-ц/4808/299/19
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.Є.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Василишин Л.В., Томин О.О.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2017 року, в складі судді Островського Л.Є., у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами, у справі за заявою ОСОБА_3 заінтересована особа - управління міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Підставою для перегляду рішення заявник зазначив порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що така прийнята при неповному з»ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при невідповідності висновків суду викладених в ухвалі обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не досліджено подану ним заяву від 25.09.2017 року, заяви у вигляді письмового пояснення від 13.11.2017 року та від 28.11.2017 року.

Апелянт вказав, що рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року прийнято з порушенням норм процесуального права. Інтереси заявника ОСОБА_3 про скасування рішення суду безвісно відсутньої особи на території України представляв повірений за недійсною довіреністю від 30.09.2014 року - ОСОБА_4

На підставі зазначеної довіреності було скасовано рішення суду та порушено правову впевненість позивача, як одного із елементів верховенства права щодо законної сили рішення суду, яке могло бути скасовано за заявою особи оголошеною безвісно відсутньою за умови її обов»язкової явки до суду або за заявою іншої заінтересованої особи, а не за заявою довірителя.

Апелянт вважає, що судом порушено положення статті 45 ЦК України що регулює питання скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Апелянт просив скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України (чинної станом на час постановлення ухвали суду) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року у зв»язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 05 жовтня 2016 року - заяву ОСОБА_3, заінтересована особа - управління міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задоволено. Скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 16 квітня 2010 року по справі №2о-37/2010 про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутньою.

25 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд вищезазначеного рішення суду у зв»язку з нововиявленими обставинами та вказав, що при ухваленні рішення 11 лютого 2016 року судом порушено положення ст. 45 ЦК України, інтереси ОСОБА_3, (яка визнана судом безвісно відсутньою) за недійсною довіреністю № 570/4-1488 від 30 вересня 2014 року представляв ОСОБА_4

Відповідно до положень ст. 361 ЦПК України (в редакції чинній станом на час подання заяви та постановлення ухвали суду) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв»язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв»язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надане Конституційним Судом України офіційне тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи.

Згідно роз»яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998р. «Про практику перегляду судами у зв»язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал, і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили», нововиявленими можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення судового рішення, але про них не знали і не могли знати заявник і суд. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилається особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені судом при вирішенні спору по суті. Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Таким чином, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, а суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини є істотними для справи, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи та впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами не навів обставин, які згідно ст. 361 ЦПК України можуть бути підставою для такого перегляду.

Заява ОСОБА_1 фактично містить посилання на порушення норм матеріального та процесуального права при ухваленні судом рішення від 11 лютого 2016 року, зокрема порушення положень ст. 45 ЦК України щодо підстав та порядку скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, та розгляд заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підставі недійсної довіреності.

Разом з тим, на дані обставини ОСОБА_1 посилався в апеляційній та касаційній скарзі на рішення суду, зазначеним доводам надана правова оцінка, а тому такі обставини не є новоявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України та не можуть слугувати підставою для перегляду у зв»язку з цим рішення суду.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обгрунтованості висновків суду не спростовують, а тому підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин