БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1582/18
Провадження № 2-о/497/2/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Болградський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту проживання в Україні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту того, що вона на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України. В обгрунтування вимог заяви повідомляє, що вона постійно проживала усе своє життя на території України, де народилася, мала паспорт СРСР, який давно загубила і не встигла в ньому навіть проставити штамп про громадянство України. Тепер встановлення юридичного факту потрібно їй для отримання паспорту громадянина України та для оформлення пенсії, і тому вона звернулася з заявою до Болградського районного сектору Головного Управління міграційної служби України в Одеській області, де їй було роз'яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, а в її випадку що їй потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту.

Заявник у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області у судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечував, підтвердив, що заявниця у списках (реєстрах) громадян України не значиться, тому оформлення їй паспорту громадянина України без встановлення у судовому порядку факту проживання її на території України законодавством не передбачено.

Свідок ОСОБА_3 підтвердила, що заявниця є її рідною сестрою, народилася і проживала усе її життя у с.Кальчева Болградського району і ніколи нікуди не виїжджала, їх в батьків було четверо дочок, вони усі, їхня родина, завжди проживали у с.Кальчево. В неї, свідка, в паспорті також вказано, що місце її народження с.Калчево. Катерина (заявниця) працювала завжди в полі, тепер працює на виноградниках, проживає з однією з їхніх сестер, яка є хворою і прикута до ліжка, ОСОБА_1 доглядає за нею; крім того, в ОСОБА_1 був син, який помер років п'ять тому.

Вислухавши у судовому засіданні заявника, представника зацікавленої особи, свідка, дослідивши надані суду письмові матеріали, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст.ст.4 і 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року чи 13.11.1991 року.

У судовому засіданні дослідженням наданих доказів, встановлено, що:

- згідно актового запису про народження №44 від 09.07.1960 року ОСОБА_1 народилась 23.07.1960року у с.Калчева Болградського району Одеської області (а.с.17);

- з погосподарської книги вбачається, що ОСОБА_1 отримала паспорт колишнього СРСР (а.с.8-9);

- згідно довідки Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області від 06.09.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, - з дня народження - 23.07.1960року і по теперішній час (а.с.5).

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила, що заявниця є її рідною сестрою і з народження проживала на території України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або невизнаних прав.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, тому що в неї відсутні документи, підтверджуючі її реєстрацію на території України станом на 24.08.1991року.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», №5 від 31.03.1995р. встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснено, що у порядку ч.2 ст.315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. А згідно п.7 зазначеного «Порядку», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно п.3ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає неоднозначне визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України та проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України з моменту народження підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та поясненнями у судовому засіданні самої заявниці та свдка.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими підлягають задоволенню, тому підлягає визнанню факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року починаючи з 23.07.1960 року і по теперішній час ОСОБА_1М, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.ст. 293, 315, 318, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Болградський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Одеської області про встановлення факту проживання в Україні задовольнити.

Визнати та встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Калчева Болградського району Одеської області, постійно, з 23.07.1960 року і на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, постійно проживала на території України.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Відповідно до п.п.15.5п.15ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 12.02.2019 року.

Суддя А.В. Кравцова