ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

м. Харків

Справа № 627/555/18

Провадження № 22-ц/818/977/19

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В.

Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_2,

Відповідачі: ОСОБА_3, Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні міськрайонного відділу ДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області

Третя особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 листопада 2018 року, ухвалене суддею Каліберда В.А.,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив: визнати за ним право власності на автомобіль спеціалізований вантажний автопідйомник, марки та моделі «ГАЗ-5312, 1986 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1; звільнити майно з під арешту, а саме: автомобіль спеціалізований вантажний автопідйомник, марки та моделі «ГАЗ-5312», 1986 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладеного 17.08.2016 Міськрайонним відділом ДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області шляхом виключення з акту опису та арешту майна.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12 серпня 2016 року придбав у гр. ОСОБА_3 автомобіль спеціалізований вантажний автопідйомник, марки та моделі "ГАЗ-5312", 1986 випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_1, зареєстрований Центром 6342 16.02.2016 р. За автомобіль він розрахувався з ОСОБА_3 повністю, сплативши йому 30000,00 грн., той в свою чергу надав розписку про отримання грошових коштів. Громадянин ОСОБА_3 зобов'язувався укласти договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля в термін до 01.01.2017 року та надав на ім'я позивача довіреність, уповноваживши останнього розпоряджатися автомобілем на власний розсуд, в тому числі продати, обміняти, здавати в оренду.

Однак, до цього часу ОСОБА_3 договір купівлі-продажу не уклав, а 23 квітня 2018 року вказаний автомобіль був зупинений працівниками поліції та було складено акт тимчасового затримання транспортного засобу. Зі змісту складеного акту позивач дізнався, що вказаний автомобіль знаходиться під арештом і забороною на відчуження у зв'язку із накладеними арештами, в рамках виконавчого провадження №51965373, яке знаходиться у провадженні міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ в Харківській області.

Оскільки данні арешти порушують право ОСОБА_2 як власника вказаного автомобілю, оскільки він позбавлений права користуватися та розпоряджатися даним автомобілем.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Звільнено з під арешту автомобіль спеціалізований вантажний автопідйомник, марки та моделі «ГАЗ-5312, 1986 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладений 17.08.2016 Міськрайонним відділом ДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області шляхом виключення з акту опису та арешту майна. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. При цьому апеляційна скарга містить доводи щодо незаконності рішення суду лише в частині задоволення позову про виключення з акту опису та арешту майна спірного автомобіля.

Що стосується відмови у задоволенні позову про визнання права власності на автомобіль апеляційна скарга доводів неправомірності рішення в цій частині не містить.

Отже, судова колегія переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині звільнення з під арешту автомобіля, в частині відмови у визнанні права власності рішення суду в апеляційному порядку не переглядається.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення не відповідає нормам матеріального і процесуального права. Довіреність - це документ яким одна сторона уповноважила іншу особи вчинити дії від його імені, довіреність не є договором купівлі-продажу, таким чином наявність у позивача довіреності, якою йому надано право керувати, розпоряджатися та відчуджувати автомобіль, не надає йому право власності на цей автомобіль та не може бути підставою для звільнення з під арешту автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга в оскаржувані частині підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що спірним є автомобіль спеціалізований вантажний автопідйомник, марки та моделі «ГАЗ-5312», 1986 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу, а саме: автомобіля спеціалізованого вантажного автопідйомника, марки та моделі «ГАЗ - 5312», 1986 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3

25 серпня 2016 року ОСОБА_3 видав ОСОБА_2 довіреність з правом користуватись та розпоряджатись автомобілем спеціалізованим вантажним автопідйомник, марки та моделі «ГАЗ-5312, 1986 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1. Також зазначеною довіреністю було надано повноваження довіреній особі продати вказаний транспортний засіб (підписувати договори купівлі-продажу). Довіреність передбачала право передоручення. (а.с. 6)

Згідно розписки виданої ОСОБА_3, він зобов'язався укласти договір купівлі продажу в термін до 01 січня 2017 року.

Як вбачається зі змісту акта затримки на спірний автомобіль постановою державного виконавця ВП№51965373 за виконавчим листом №635/9648/15 виданим 12.07.2016 Харківським районним судом Харківської області накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3, а саме на автомобіль ГАЗ - 5312 спеціалізований вантажний автопідйомник 165231, повна маса 7850 без навантаження маса 3350, білий, 1986 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2016 року державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Стояновим А.С. на підставі виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області №635/9648/15-ц від 12.07.2016 року відкрито виконавче провадження № 51965373 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 556321,08 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки тимчасове затримання транспортного засобу перешкоджає позивачу користуватися, розпоряджатися та володіти транспортним засобом, тобто порушує його законні права щодо можливості користуватися вказаним транспортним засобом то наявні всі підстави для звільнення майна з під арешту.

Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу 23 квітня 2018 року вказаний автомобіль був зупинений працівниками поліції і тимчасово затриманий з направленням авто на спеціальний майданчик чи стоянку.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загально-цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною 3 статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина 1 статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Отже ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Саме така правова позиція містилася в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України була обов'язковою для судів на час ухвалення судового рішення.

Оскільки договір купівлі-продажу спірного автомобіля між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 станом на 23 квітня 2018 року (момент складання протоколу огляду та зупинення автомобіля) не укладався, автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3, який право власності на нього не оспорює, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на спірний автомобіль ОСОБА_2 відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 рокук № 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, не отримував, відтак правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині зняття арешту з автомобілю немає, оскільки ОСОБА_2 не є власником, а наявність довіреності на користування автомобілем не дає підстав для вилучення автомобіля з під арешту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду є необґрунтованим, постановленим без дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому є підстави для його скасування та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту, а саме: автомобіля спеціалізований вантажний автопідйомник, марки та моделі «ГАЗ-5312», 1986 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч.1, ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1057,21 грн. (а.с.92).

Керуючись ст. 141 ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 листопада 2018 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про звільнення з під арешту автомобіль спеціалізований вантажний автопідйомник, марки та моделі «ГАЗ-5312, 1986 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладений 17.08.2016 Міськрайонним відділом ДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області шляхом виключення з акту опису та арешту майна. Ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог у повному обсязі.

В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядалося.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2), зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім гривень) 21 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С.С. Кругова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 18 січня 2019 року.