ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №585/2629/18

Номер провадження 22-ц/816/681/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Комунальне підприємство «Житло-Експлуатація», Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житло-Експлуатація» на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року в складі судді Машини І.М., постановлене у м. Ромни Сумської області, повне рішення складено 28 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1, звернувся з позовом до суду, просив зобов'язати Комунальне підприємство «Житло-Експлуатація» (далі - КП «Житло-Експлуатація»), Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області привести підвал багатоквартирного двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 у попередній належний стан відповідно до проекту, звільнивши його від спортивного та тренажерного залів.

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Будинок перебуває на балансі КП «Житло-Експлуатація». Всупереч волі мешканців та співвласників будинку, без відповідного рішення виконкому Роменської міської ради Сумської області, КП «Житло - експлуатація» облаштувало спортивний та тренажерний зали у підвалі вказаного житлового будинку з відхиленням від погодженого проекту, з порушенням протипожежних та санітарних норм та норм безпеки мешканців та співвласників будинку.

На його письмові звернення позивача щодо звільнення приміщення підвалу виконком Роменської міської ради належним чином не відреагував.

Через незаконне неналежне самовільне облаштування спортивних залів у підвалі будинку, відсутність належної шумоізоляції, у квартирі позивача неможливо спокійно відпочивати через щоденний шум та неприємні запахи. Все це створює неможливі умови для відпочинку та сну в квартирі.

Оскільки відповідачі відмовляються добровільно привести підвал будинку у належний стан, що відповідає проекту, звільнивши його від спортивного та тренажерного залів, ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року позов задоволений. Зобов'язано КП «Житло-Експлуатація», виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області привести підвал багатоквартирного двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 у попередній належний стан у точній відповідності до наявного проекту, звільнивши його від спортивного та тренажерного залів.

Стягнуто з КП «Житло-Експлуатація», виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп., по 352 грн 40 коп. з кожного.

29 грудня 2018 року КП «Житло-Експлуатація» звернулося з апеляційною скаргою, просило скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що спірне приміщення є протирадіаційним укриттям, перебуває на балансі КП «Житло-Експлуатація», а тому не є допоміжним приміщенням і не належить позивачу на праві спільної сумісної власності. Крім того, висновок суду про порушення нормальних умов проживання власників квартир через діяльність спортивного залу жодними доказами не підтверджений.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виконком Роменської міської ради у своєму відзиві підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

З довідки Роменської ЦРЛ від 07 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: «гіпертонічна хвороба ІV ст., ризик високий, часті судинні кризи» (а. с. 11).

Підвальне приміщення, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1, за своїм призначенням є протирадіаційним укриттям №68882, організація, яка експлуатує сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час - КП «Житло-Експлуатація», дата прийняття в експлуатацію - 30 грудня 1985 року (а. с. 12). Цей об'єкт цивільної оборони передбачений для укриття мешканців будинку та в мирний час повинен використовуватися виключно як сараї мешканців будинку; тип укриття вбудоване; місце зберігання технічної документації та ключів від сховища - КП «Житло-Експлуатація»; оцінка стану захисної споруди (готовність) - обмежено готова (а.с. 13, 15, 17-20).

Згідно з актом перевірки технічного стану та стану утримання захисної споруди цивільної оборони КП «Житло - Експлуатація» від 03 березня 2008 року протирадіаційне укриття утримується задовільно, використовується в мирний час під дитячий спортзал (а. с. 16).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивоване тим, що облаштування спортивної секції у підвальному приміщенні будинку порушує нормальні умови проживання власників квартир, з мешканцями розташування спортивної секції погоджено не було, тому є достатні підстави для звільнення підвалу від спортивного та тренажерного залів.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Чинною редакцією ч. 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що спірне приміщення є протирадіаційним укриттям, тобто спорудою цивільного захисту, як визначено п.2 ч.1 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, а тому не належить до допоміжних приміщень, які можуть бути передані у власність квартиронаймачів.

Відповідно до ч. 12 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).

За змістом ч.ч. 10, 13 ст. 32 цього ж Кодексу захисні споруди цивільного захисту можуть використовуватися у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Винятком є ті захисні споруди, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням, а саме:

1) в яких розташовані пункти управління;

2) призначених для укриття працівників суб'єктів господарювання, що мають об'єкти підвищеної небезпеки;

3) розташованих у зонах спостереження атомних електростанцій та призначених для укриття населення під час радіаційних аварій.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що Протирадіаційне укриття №68882 не відноситься до тих, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням, а отже спірне приміщення може передаватися в оренду для задоволення господарських, культурних та побутових потреб із збереженням цільового призначення.

Згідно з матеріалами справи протирадіаційне укриття №68882, розміщене в підвалі будинку не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна, який перебуває на балансі КП «Житло-Експлуатація».

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що спірне нежитлове приміщення є допоміжним приміщенням і належить співвласникам багатоквартирного будинку суперечить фактичним обставинам справи.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 зазначив, що діяльність спортивного та тренажерного залу створює неймовірний шум та неприємні запахи, що просочуються до квартири з під'їзду будинку.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Проте на підтвердження доводів порушення свого права належним чином користуватися власним житлом ОСОБА_2 жодних доказів не надав. До поліції зі скаргами на шум він не звертався, заміри рівня шуму у його квартирі органами санітарно-епідеміологічної служби не проводилися.

За таких обставин факту порушення свого права позивач належними допустимими доказами не довів, а тому підстави для задоволення його вимог відсутні.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, а тому скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку зі задоволенням вимог апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, колегія суддів визначає її як малозначну згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житло-Експлуатація» задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року в даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житло-Експлуатація» 1057 грн 20 коп. відшкодування судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко