Справа № 559/115/19
Номер провадження 2-з/559/23/2019
У Х В А Л А

26 грудня 2019 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до старшого державного виконавця Дубенського МРВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Бабич Любов Павлівни, приватного нотаріуса Бадаліс Жанни Павлівни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування правових актів, визнання недійсними правочинів, -

ВСТАНОВИВ:

До Дубенського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до старшого державного виконавця Дубенського МРВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Бабич Любов Павлівни, приватного нотаріуса Бадаліс Жанни Павлівни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування правових актів, визнання недійсними правочинів.

Разом із позовною заявою ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову. Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 на підставі постанови та акту старшого державного виконавця Бабич Л.П. незаконно оформив на себе право власності на житловий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1 і в послідуючому подарував їх своїй матері ОСОБА_6 І На даний час ОСОБА_5 вимагає виселення її вищевказаного житлового будинку та може його продати чи подарувати іншій особі. Просить заборонити ОСОБА_5 до вирішення спору проводити відчуження житлового будинку та земельної ділянки та створювати будь-які перешкоди в користуванні та володінні цими об`єктами.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів позову та заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1 , тому відчуження відповідачем належного їй нерухомого майна може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення про задоволення позову.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що вимога про забезпечення позову в частині забороні ОСОБА_5 о вирішення спору по суті проводити відчуження спірного житлового будинку та земельної ділянки підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про заборону ОСОБА_5 чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні та володінні цим майном встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

З аналізу наведеної статті вбачається, що законом не передбачено такий захід забезпечення позову, як заборона чинити будь-які перешкоди у користуванні та володінні будинком та земельною ділянкою.

Таким чином, суд вважає, що вимога заявника про забезпечення позову у такий вид у даному випадку не є заходом забезпечення позову в розумінні п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, а способом захисту права, який передбачений ст.16 ЦК України, тому у задоволенні вимоги заявника про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні та володінні цим майном - слід відмовити.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Відповідно ч. 6 ст.154 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.149, п.п.1, 2 ч.1 ст.150, ст.151, ч.10 ст.153, ст.154, ч. 1 ст.157, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до старшого державного виконавця Дубенського МРВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Бабич Любов Павлівни, приватного нотаріуса Бадаліс Жанни Павлівни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування правових актів, визнання недійсними правочинів задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до вирішення спору по суті проводити відчуження житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

В задоволенні решті вимог відмовити.

Копію ухвали суду направити учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: