П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідача Готри Т.Ю.,

суддів Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 січня 2019 року, ухвалене суддею Бобрушко В.І.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», ТОВ «Інтеравіа» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позов обґрунтовували тим, що 22 серпня 2015 року між ними та ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр - Україна», яке на даний час змінило назву на ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», і ТОВ «Інтеравіа» був укладений договір перевезення, за яким відповідачі зобов`язалися перевезти їх з м.Анталії (Туреччина) до пункту призначення в м. Харків (Україна), та доставити ввірений їм багаж і видати його, а вони зобов`язалися сплатити встановлену плату за проїзд та перевезення багажу. На підтвердження укладення договору пасажира та багажу від 22.08.2015 на рейс UTN5712 сполученням Анталія-Харків є пасажирські квитки за №176 та №177, а також багажні квитанції № UTN911477 , №UTN911478.

22 серпня 2015 року повертаючись додому з медового місяця, який провели в Туреччині, вони здійснювали переліт рейсом UTN5712 авіакомпанії відповідача. В аеропорту м. Анталіі вони здали багаж відповідачам, які несуть за нього відповідальність, для перевезення його до пункту призначення в м. Харків, що стверджують багажними квитанціями №UTN911477, №UTN911478, в яких указано кількість місць та вага прийнятого до перевезення багажу. В аеропорту м. Харкова при отриманні свого багажу, який складався з двох сумок, а саме маленької червоної пляжної сумки, великої чорної валізи на коліщатках, вони виявили втрату однієї сумки, а саме великої чорної валізи на коліщатках. Тобто їм не видали у повному обсязі їх зареєстрований та довірений відповідачам багаж.

У цьому багажі, тобто у великій чорній валізі на коліщатках, знаходився весь їхній основний одяг, їхнє взуття та частина апаратури, а саме: два жіночих плаття, два сарафани, новий чоловічий костюм вартістю 10200 гривень (товарний чек ТРЦ «Дафі» від 08.07.2015 року), три одиниці чоловічих шортів, п`ять жіночих шортів, дві куртки та одна футболка на суму 787 гривень (товарний чек магазин «Stradsvarius» від 13.07.2015 року, чек магазину «Stradsvarius» на суму 1 117 гривень від 01.08.2015 року та чек на суму 280 гривень магазину ФОП «Гайда» від 10.06.2015 року), один жіночий комбідрес, вартістю 1 199 гривень (товарний чек «OYSHO» від 01.08.2015 року, один комбінезон вартістю 899 гривень (товарний чек «OYSHO» від 07.08.2015 року, три жіночі спідниці, літні чоловічі брюки, дві пари жіночих босоніжок, чоловічі кросівки, чоловічі туфлі, пляжне чоловіче та жіноче взуття, три жіночих парео, два жіночих купальники, дві одиниці чоловічих плавок для купання, чоловіча та нова жіноча білизна (жіночі труси, вартістю 322 гривень 91 копійка, товарний чек магазин «РОСТ» від 05.08.2015 року), туалетне приладдя на двох, в тому числі жіночі духи та чоловіча туалетна вода, невеликий планшет, в якому знаходились дуже дорогі їм знімки та медикаменти. Також в цій валізі знаходились подарунки їх батькам, які вони купили в Туреччині та мали намір подарувати їм після приїзду з відпустки.

Представником ТОВ «Інтеравіа» 22.08.2015 року в аеропорту м.Харкова був складений та оформлений акт про неналежне перевезення багажу - РІR. При оформленні цього акту працівником відповідачів була допущена помилка, а саме не була зважена вручена їм та отримана ними друга сумка, тобто маленька червона пляжна сумка. Тільки через тиждень, коли вони знову приїхали в аеропорт 23 серпня 2015 року, представники ТОВ «Авіакомпанія» ЮТейр - Україна» сказали їм, що вони повинні були зважити сумку, яку вони отримали, але це не їх вина. Згідно з багажними квитанціями за № UTN911477, №UTN911478, які оформлені на ім`я ОСОБА_3 , вказано багаж : кількість дві штуки (сумки), вага - 32 кг (загальна вага двох сумок).

Позивачка вказувала, що вона неодноразово зверталася з відповідними заявами та документами до представників відповідачів, а саме із заявою від 30.08.2015 року, скаргами від 16.09.2015 року, претензіями від 02.10.2015 року та від 09.10.2015 року для врегулювання цієї неприємної для неї та її чоловіка ситуації.

У листопаді 2015 року ними була отримана відповідь від ТОВ «Інтеравіа» на їхню претензію від 16.09.2015 про те, що ТОВ «Інтеравіа» є обслуговуючою компанією та не несе відповідальності перед пасажирами за втрату багажу, а відповідальність за це несе авіаперевізник.

Отож, усі їхні звернення до відповідачів, для врегулювання цієї неприємної для неї та її чоловіка ситуації, не дали результату. Втрачений багаж їм так і не було повернуто, але було отримано тільки маленьку частину спричиненої відповідачами шкоду в розмірі 114 СПЗ, що в гривневому еквіваленті становить 2 819,64 грн. Тобто авіакомпанія фактично визнала їх багаж утраченим.

Вважають, що їхній з чоловіком багаж, разом з утраченою чорною валізою на коліщатках, коштує набагато більше тієї суми, яку авіакомпанія добровільно їм відшкодувала, оскільки відповідно до п.2 глави 5 розділу ХХУ11 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу, відповідальність перевізника у випадку знищення, втрати, пошкодження або затримки у перевезенні зареєстрованого багажу обмежується сумою 1 131 СПЗ стосовно кожного пасажира, тобто 2 262 СПЗ у гривневому еквіваленті їй та чоловікові разом.

Окрім матеріальної шкоди їм була завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які вони зазнали через втрату належного їм багажу, через що втратили спокій, з`явилась нервозність, сором, приниження, страх, відчай. Також були позбавлені можливості реалізувати свої звички та побажання, можливості користування загубленими речами, які їм дорогі, можливості реалізувати свої права споживача, були вимушені витратити час на пошуки нових речей, на їх придбання. Окрім цього, погіршилися відносини в їхній сім`ї, вони почали сваритися. Відчуваючи нервові переживання, вони змушені були деякий час приймати заспокійливі медичні препарати та звертатись до лікувальних закладів. Зазначали, що вони є студентами університетів денної форми навчання на держбюджеті, обоє отримують стипендії, ніде не працюють та фактично знаходяться на утриманні батьків. Усе перераховане вище негативно позначилося на їхньому з чоловіком фізичному та душевному самопочутті та спричинило їм моральні страждання. Вважають, що сума відшкодування завданої їм моральної шкоди, з урахуванням тяжкості та тривалості їхніх моральних страждань, повинна складати 10 000 гривень, тобто по 5000 гривень кожному.

Посилаючись на наведене, позивачі просили стягнути з ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» та ТОВ «Інтеравіа» на їхню користь заподіяну шкоду в сумі 2 262 СПЗ в гривневому еквіваленті 77 146,86 гривень, матеріальну шкоду в розмірі 15 933,18 гривень та моральну шкоду в розмірі по 5 000 гривень кожному.

Рішенням Тячівського районного суду від 9 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», ТОВ «Інтеравіа» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їхній позов. Вказують на те, що висновки суду про те, що позивачі не зробили особливої заяви про заінтересованість у доставці та про цінність свого зареєстрованого багажу, що чоловік ОСОБА_2 нібито взагалі не надав свій багаж, і що ТОВ «Інтеравіа» не є перевізником, свідчить про однобічність в оцінці доказів, та відсутності оцінки наданих ними доказів. Також суд необґрунтовано покладає на позивачів обов`язок по оформленню особливої заяви про заінтересованість у доставці та про цінність свого зареєстрованого багажу. Однак згідно Правил та Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, заява про цінність свого зареєстрованого багажу є правом, а не обов`язком пасажира. Також суд помилково вказує, що обидві сумки (червона та чорна) нібито важили по 16 кг кожна, оскільки в матеріалах справи такі докази відсутні. Згідно з п. 4 ст. 22 глави 3 Конвенції у випадку знищення, утрати вантажу (багажу) чи будь якого предмета, що є його частиною, для визначення межі відповідальності перевізника до уваги береться лише загальна вага відповідного вантажного місця або місць. А загальна вага, згідно з багажними квитанціями та пасажирського маніфесту, складає 32 кг. Також суд помилково дійшов висновку щодо недоведеності ними вартості зазначених речей, які містилися у втраченій валізі на загальну суму 15 993,18 грн. Як на підтвердження суми матеріальних збитків ними до позовної заяви були додані докази, а саме: копії квитанції/чеків про покупку втрачених відповідачами речей, кольорові фотографії з їх поїздки та копію переліку речей на 4 аркушах.

Не відповідають вимогам закону і висновки суду про те, що ТОВ «Інтеравіа» не є перевізником, оскільки авіаційний перевізник надає послуги не тільки щодо перевезення пасажирів, його багажу згідно квитка, а також бере на себе зобов`язання надати й інші послуги, що пов`язані з таким перевезенням, не залежно від того чи є ця юридична чи фізична особа фактичним перевізником або перевізником за договором. ТОВ «Інтеравіа» взяло на себе зобов`язання надати всі інші послуги, що пов`язані з перевезенням, а саме здійснювало реєстрацію пасажирів, багажу та оформляло акт про неналежне перевезення багажу - PIR, а тому також є авіаперевізником та несе відповідальність за шкоду заподіяну утратою зареєстрованого багажу.

Необґрунтованою є відмова місцевого суду в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів на їх користь моральної шкоди, оскільки розмір і факт заподіяння їм такої доведено належними доказами, які містяться в матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» просило залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що предметом позовних вимог у даному спорі є стягнення грошових коштів внаслідок неналежного, на думку позивачів, виконання договору повітряного перевезення, а не захист прав споживачів, як вважають позивачі. Однак якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною України, встановлено інші правила, ніж передбачені законодавством України про захист прав споживачів, застосовуються правила міжнародного договору (ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з ст.29 Монреальської конвенції про уніфікацію деяких правил повітряних перевезень від 28.05.1999 визначено підстави для позову під час перевезення пасажирів, багажу. Під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і в межах відповідальності, які передбачені цією Конвенцією. Будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Також як слідує з п. 2 Глави 2 розділу ХХVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №735 від 30.11.2012 відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами. Натомість, розміри сум, які позивачі просять стягнути на їх користь в якості матеріальної шкоди, у зв`язку з неналежним перевезенням багажу, позивачами належними доказами не доведено.

У судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції, представник позивачів ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу та просила таку задовольнити з підстав, наведених у ній.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд уважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав його недоведеним.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду в частині відмови позивачам у стягненні матеріальної шкоди, оскільки такого суд дійшов із додержанням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази повинні бути належними, допустими, достовірними та достатніми.

Приписами ч.2 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

На підставі ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом установлено, що 22 серпня 2015 року між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр - Україна», яка змінила назву на ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», був укладений договір перевезення пасажира та багажу сполученням Анталія - Харків.

22 серпня 2015 року позивачі поверталися з Анталії (Туреччина) до Харкова (Україна) рейсом UTN 5712, що стверджується копіями пасажирських квитків за №176 та №177.

У пасажирському квитку за №176, виданого на ім`я ОСОБА_3 , зазначено, що її багаж складався з двох одиниць вагою 32 кг., а в пасажирському квитку за №177, виданого на ім`я ОСОБА_2 , зазначено, що у нього при перельоті був відсутній багаж (т.1 а.с.14).

Згідно з виданими на ім`я ОСОБА_3 багажних квитанцій за №UTN911477, №UTN911478 слідує, що при перельоті з м.Анталії до м.Харкова вона мала дві одиниці багажу, який був зареєстрований (т.1 а.с.15).

У зв`язку з втратою багажу 22 серпня 2015 року був оформлений акт про неналежне перевезення «Ргорегtу irregularity Рероrt (RІР)», в якому зафіксовано, що позивачка ОСОБА_3 в м.Харкові не отримала одну одиницю багажу за багажною квитанцією №UTN911478 (т.1 а.с.16).

30 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Генерального директора ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна», в якій зазначила, що просить розшукати її багаж номер UTN911478 або виплатити грошову компенсацію в розмірі 700 доларів США (т.1 а.с.17).

У відповідь на заяву ОСОБА_1 листом в.о. Генерального директора ТОВ «Авіакомпанія «Ютейрн-Україна» від 2 жовтня 2015 року за №0992 її повідомлено, що розшукові дії не дали позитивних результатів, а тому вирішено відшкодувати їй нанесену шкоду в розмірі 114 СПЗ у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день прийняття такого рішення (т.1 а.с.18).

ОСОБА_1 також зверталася зі скаргами та претензіями на адресу ТОВ «Інтеравіа», в яких зазначала про зникнення багажу, який не було знайдено, і просила відшкодувати завдану їй шкоду (т.1 а.с.20-21, 27-30).

Листом від 06.11.2015 року за №01-12-378 ТОВ «Інтеравіа» повідомило ОСОБА_1 про те, що зазначене товариство є обслуговуючою компанією при здійсненні рейсів ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна», а тому відповідальність перед пасажирами за втрату чи пошкодження та багажу не несе (т.1 а.с.31).

Відповідно до ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Пунктом 4 Розділу І Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735 (далі - Правила) передбачено, що авіаційний перевізник, що провадить діяльність, - перевізник, який виконує або має намір виконувати рейс за договором з пасажиром або за дорученням іншої особи, юридичної або фізичної, яка має контракт з цим пасажиром, перевозить або бере на себе зобов`язання перевезти пасажира та/або його багаж згідно з квитком, а також бере на себе зобов`язання надати всі інші послуги, що пов`язані з таким перевезенням, незалежно від того, чи є ця юридична або фізична особа фактичним перевізником або перевізником за договором.

Згідно з пунктом 2 Глави 5 Розділу XXVII Правил відповідальність перевізника у випадку знищення, втрати, пошкодження або затримки в перевезенні зареєстрованого багажу обмежується сумою 1 131 СПЗ (за мінімальну норму безкоштовного перевезення багажу, встановлену уповноваженим органом з питань цивільної авіації) стосовно кожного пасажира.

Пунктом 5 Глави 3 Розділу XXVIII Правил також закріплено обмежувальний розмір відповідальності перевізника щодо знищеного або втраченого багажу в сумі 1 131 СПЗ.

Відповідно до п.п. 6, 7 Глави 1 Розділу XII Правил реєстрація багажу за вибором перевізника може здійснюватися відповідно до вагової концепції (baggage weight concept) або поштучної концепції (baggage piece concept), тобто комбінацією характеристик ваги, розміру, кількості місць. Після прийняття перевізником багажу до перевезення цей багаж переходить під відповідальність перевізника, що підтверджується виданим пасажиру відривним талоном багажної ідентифікаційної бирки та багажною квитанцією щодо кількості та ваги місць, які прийняті до перевезення.

При цьому, згідно з п.1 Глави 1 Розділу ІV Правил, пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови.

Відповідно до пунктів 1, 2 Глави 3 Розділу Х11 Правил пасажир має право заявити цінність свого зареєстрованого багажу. Цінність зареєстрованого багажу заявляється для кожного місця багажу окремо. У разі заявлення цінності багажу пасажир повинен сплатити встановлений перевізником тариф.

Пунктами 2, 3 статті 22 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої 28.05.1999 року у м.Монреалі (далі-Конвенція), передбачено, що відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні багажу обмежується сумою 1 000 спеціальних прав запозичення (СПЗ) стосовно кожного пасажира, за винятком випадків, коли пасажир зробив у момент передачі зареєстрованого багажу перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов`язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість пасажира в доставці. Відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні вантажу обмежується сумою 17 спеціальних прав запозичення за кілограм, за винятком випадків, коли вантажовідправник зробив у момент передачі вантажного місця перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов`язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість відправника в доставці.

Таким чином, суми в розмірі 1 131 СПЗ і 1 000 СПЗ не є фіксовано визначеними й безспірними при визначенні розміру компенсації. Дані суми за своїм змістом визначають допустимий граничний/обмежувальний розмір можливої компенсації пасажирам.

Для визначення суми компенсації, що підлягала виплаті за результатами розгляду претензії позивача, було здійснено розрахунок, виходячи з ваги втраченої одиниці багажу, зазначеної в акті про неналежне перевезення багажу, помноженої на розмір встановленої компенсації за один кілограм зареєстрованого багажу в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на дату прийняття рішення за претензією пасажира.

Відповідно до протоколу засідання претензійної комісії ТОВ «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» від 02.10.2015 року за №20 вирішено претензію ОСОБА_1 задовольнити і відшкодувати їй матеріальну шкоду внаслідок втрати багажу в розмірі 114 СПЗ відповідно в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.10.2015 року, шляхом поштового переказу, про що листом №0992 від 02.10.2015 року повідомлено ОСОБА_1 (т.2 а.с.21-23, 24).

Розмір компенсації ОСОБА_1 здійснено на підставі наказу ТОВ «Авіакомпанія «Ютейр-Україна» від 04.02.2015 року за №15/ОД, відповідно до якого встановлено, що розміри компенсацій пасажирам у випадку знищення, втрати, пошкодження або затримки в перевезенні зареєстрованого багажу, зокрема 8 доларів США за 1 кілограм - у разі неналежного перевезення одиниці багажу вагою до 10 кілограм, 10 доларів США за 1 кілограм - у разі неналежного перевезення одиниці багажу вагою від 11 до 19 кілограм, 20 доларів США за 1 кілограм - у разі неналежного перевезення одиниці багажу вагою 20 кілограм і більше, за умови, що такий багаж не перевищує встановлені норми безкоштовного перевезення багажу, 10 доларів США за 1 кілограм - у випадку часткової втрати зареєстрованого багажу, 10 доларів США за 1 кілограм - у разі неналежного перевезення одиниці багажу вагою до 1 кілограма, в разі неналежного перевезення багажу із заявленою цінністю розмір компенсації визначається сумою заявленої цінності багажу (т.2 а.с.26-27).

Відповідно до пасажирського маніфесту рейсу UTN 5712 від 22.08.2015 сполученням Анталія -Харків , багаж ОСОБА_3 складався з двох одиниць багажу вагою 32 кілограми (т.2 а.с.28-31).

Згідно з службовим чеком від 21 січня 2016 року позивачці ОСОБА_10 внаслідок втрати багажу було відшкодовано ТОВ «Авіакомпанія «Ютейр-Україна» 2 819,64 гривень (т.1 а.с.57).

Оскільки ОСОБА_10 у момент передачі вантажного місця перевізнику не зробила особливу заяву про заінтересованість у доставці та не сплатила додатковий збір, як це передбачено п. 3 ст. 22 Конвенції, і не заявила про цінність свого зареєстрованого багажу, відповідно до п.1 Глави 3 Розділу Х11 Правил, яка заявляється для кожного місця багажу окремо, а ОСОБА_2 не надав відповідачу ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» свій багаж для перевезення, і позивачами відповідно до статей 77-80 ЦПК України не доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що втрачений багаж містив саме ті речі, які зазначені ними, і що їх вартість становила саме 15 933,18 грн, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову позивачам у вимогах про стягнення з відповідачів на їхню користь заподіяної шкоди в сумі 2 262 СПЗ, що становить 77 146,86 грн, а також матеріальної шкоди в сумі 15 933,18 грн за недоведеністю цих позовних вимог.

При цьому, місцевий суд виходив із того, що відповідач ТОВ «Інтеравіа» перевізником позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх багажу рейсом UTN 5712 від 22.08.2015 сполученням Анталія - Харків не виступав, зобов`язання на себе по перевезенню пасажирів та доставці багажу не брав, а тому підстав для стягнення з нього матеріальної шкоди не має. Зазначене товариство є обслуговуючою компанією при здійсненні рейсів перевізником, яким є ТОВ «Авіакомпанія ЮТейр-Україна», яке відповідно до Правил несе відповідальність, та яким і було здійснено компенсацію завданих позивачам збитків унаслідок втрати їхнього багажу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вищенаведеним Правилам та ст.910 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано покладає на позивачів обов`язок по оформленню особливої заяви про заінтересованість у доставці та про цінність свого зареєстрованого багажу, оскільки згідно Правил та Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, заява про цінність свого зареєстрованого багажу є правом, а не обов`язком пасажира, не заслуговують на увагу, оскільки позивачі не скористалися своїм правом, передбаченим пунктами 1,2 Глави 3 Розділу Х11 Правил, а саме заявити про цінність свого зареєстрованого багажу, внаслідок чого їм було виплачено відшкодування лише в розмірі 114 СПЗ, а не у граничному розмірі 1 131 СПЗ, як помилково вважають позивачі повинно бути їм виплачено.

Однак, апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови позивачам у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні цих вимог, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли договірні відносини, умовами яких не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Проте колегія суддів такі висновки місцевого суду вважає помилковими, оскільки доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що відповідач ТОВ «Авіакомпанія ЮТейр-Україна» неналежно виконав умови договору щодо перевезення багажу позивачів, що призвело до його втрати, та заподіяння у зв`язку з цим позивачам моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Моральна шкода відшкодовується одноразово, незалежно від майнової шкоди та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Також враховується інтенсивність і тривалість психічних переживань особи та характер негативних наслідків.

Позивачі зазначали, що через втрату належного їм багажу вони зазнали моральної шкоди, яка полягала у тому, що вони втратили спокій, були позбавлені можливості реалізувати свої звички та побажання, можливості користування загубленими речами, які їм дорогі, можливості реалізувати свої права споживача, були вимушені витратити час на пошуки нових речей, на їх придбання. Окрім цього, погіршилися відносини в їхній сім`ї, вони почали сваритися. Відчуваючи нервові переживання, вони змушені були деякий час приймати заспокійливі медичні препарати та звертатись до лікувальних закладів. Зазначали, що вони є студентами університетів денної форми навчання на держбюджеті, обоє отримують стипендії, ніде не працюють та фактично знаходяться на утриманні батьків. Усе перераховане вище негативно позначилося на їхньому фізичному та душевному самопочутті і спричинило їм моральні страждання.

Зважаючи на обставини справи, характер та глибину душевних страждань, тривалість немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, ступінь вини відповідача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, апеляційний суд уважає, що на користь позивачів у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Авіакомпанія ЮТейр-Україна» по 5 000 грн кожному.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.376 ЦПК України, в частині відмови позивачам у вимогах про стягнення моральної шкоди слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 січня 2019 року в частині відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у відшкодуванні моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 5 000,00 гривень кожному завданої моральної шкоди.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: