Ухвала

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 210/4073/18

провадження № 61-2586ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яка підписана представником Галагур Зоєю Андріївною, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця»), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві у розмірі 150 000 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану смертю працівника на виробництві, у розмірі 100 000,00 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ПАТ «Українська залізниця» засобами поштового зв'язку подало 28 січня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Галагур З. А., на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року. ПАТ «Українська залізниця» просить передати справу до ВеликоїПалати, скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 210/4073/18 становить 150 000 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 210/4073/18 є малозначною в силу вимог закону.

ПАТ «Українська залізниця» у касаційній скарзі зазначає, що справа розглядалася судами в порядку спрощеного позовного провадження, однак не є малозначною, оскільки касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Вказує, що відсутність у національному законодавстві нормативно-правового акта, який визначає порядок стягнення моральної шкоди, що суперечить принципу правової визначеності. Проте ПАТ «Українська залізниця» не вказує та не обґрунтовує, в чому проявляється суперечність, та чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ПАТ «Українська залізниця» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Галагур Зоєю Андріївною, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат