Справа № 212/7051/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2019 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Козлова Ю.В.
за участю секретаря судового засідання Стрижак Є.С.,
без участі сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 22 листопада 2018 року.
22 листопада 2018 року у зв'язку з неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 25 січня 2019 року.
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, на день розгляду справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв'язку із зазначеним, 25 січня 2019 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку.
Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Аналізуючи все в сукупності, суд розглянувши справу за наявними у справі матеріалами приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають до задоволення частково.
14 червня 2018 року у зв'язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н від 22.04.2010 року.
За умовами укладеного договору, відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний договір був укладений на підставі особистої Анкети -Заяви відповідача про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її особистий підпис у заяві.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також, відповідно до пунктів 2.1.1.5.6 та 2.1.1.5.7 відповідач зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.
Так, п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, що дає право позивачу у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Тобто, перед укладенням спірного договору відповідач був повідомлений з умовами надання кредитної картки, умовами кредитування та тарифами банку.
Згідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг за користування Кредитом на ОСОБА_1, банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366календарних днів на рік.
Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100,00 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.
Відповідно до ч.1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошовим зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2010 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Згідно інформації викладеної у вказаній заяві, остання підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Вимогами ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Пам'ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.
Суд критично відноситься до тверджень сторони позивача про передачі Умовами та правилами надання банківських послуг право банку змінювати відсоткову ставку в одноособовому порядку.
За умовами ч.ч. 2, 3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Таким чином, враховуючи, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, зміна фіксованої процентної ставки була здійснена банком без згоди позичальника, з наданих позивачем суду виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок відсотків, оскільки такий розрахунок потребує спеціальних знань у галузі фінансово-кредитних операцій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за період після збільшення відсоткової ставки задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Виходячи з предмету позову, акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» пред'явило вимоги до ОСОБА_1 про стягнення пені за користування кредитом в сумі 7 259,32 грн., а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); 1097,89 грн. - штраф (процентна складова).
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у цивільній справі № № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів, відповідно до пункту 2. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); 1097,89 грн. - штраф (процентна складова).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_1 не було виконано своїх зобов'язань згідно кредитного договору та заборгованість не погашено, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень, щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд дослідивши матеріали справи, надані стороною позивача докази, приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом, а саме: 16 898,27 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 7 259,32 грн. нараховану пеню.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.
Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується та стягує з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 81,274-279, 280-283 ЦПК України , суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитним договором б/н від 22.04.2010 року в розмірі 21 957,81 грн., яка складається: 16 898,27 грн. - заборгованість за відсотками, 7259,32- нарахована пеня.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1762 грн.00 коп.
В іншій частині позовних вимог.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю. В. Козлов