УХВАЛА

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 202/212/19

провадження № 61-22703ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЗУ Україна» про стягнення суми страхового відшкодування, пені та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), у якому просив стягнути з відповідача на його користь страхову виплату за договором страхування в розмірі 22 383 грн 61 коп., пеню в розмірі 1 275 грн 87 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь позивача страхову виплату в розмірі 7 619 грн 62 коп. та пеню в розмірі 434 грн 32 коп., а всього 8 053 грн 94 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2019 року без змін.

У грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є стягнення страхової виплати у розмірі 22 383 грн 61 коп., пені у розмірі 1 275 грн 87 коп., та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, у зв`язку з чим ціна позову у справі № 202/212/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЗУ Україна» про стягнення суми страхового відшкодування, пені та моральної шкоди відмовити.

Суддя М. Є. Червинська