Справа №204/8685/18
Провадження №2/204/437/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Окунській М.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у твердій грошовій сумі щомісяця, починаючи з 02 січня 2019 року і до закінчення навчання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу між сторонами, який було розірвано 25 травня 1998 року, у них є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання дитини відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року у звязку з її вступом до вищого навчального закладу. З 01 вересня 2018 року донька продовжила навчання, вступивши на денну форму навчання до магістратури, а тому є необхідність у стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року відкрито провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та до розгляду цивільної справи у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_3.

08 січня 2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Зазначив, що позивач не надає суду жодних належних доказів матеріального стану позивача та її доньки, хоча відповідачу відомо, що навчання на магістратурі в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на контрактній основі коштує дорого і відповідач вважає, що позивач має такий матеріальний стан, який дозволяє таке коштовне навчання. Доказів, що відповідач може надавати допомогу дитині позивач не надала, а він зазначає, що наразі не має такої можливості. Крім ОСОБА_3 відповідач має ще одну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що також потребує значних фінансових затрат. Окрім того, на утриманні відповідача перебувають ще його непрацездатні батьки, пенсії яких дуже малі та їх не вистачає навіть на їх лікування та харчування. Також вказав, що він значний час хворіє та його хвороба потребує операційного втручання і лікування, однак він не має достатнього заробітку для проведення операції. Інших джерел доходу, окрім заробітної плати намотувальника матеріалів та напівфабрикатів в Приватному підприємстві приватній фірмі «Континент», він не має. Таким чином, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

18 січня 2019 року позивач надала до суду відповідь на відзив на позовну заяву відповідно до якої зазначила, що вона мала брата ОСОБА_5 та батька, які надавали їй з донькою фінансову допомогу. У звязку з їх смертю позивач залишилась без фінансової підтримки та має на утриманні доньку та матір-пенсіонерку. Зазначає, що відповідач має брата, який працює в структурі МВС, тобто відповідач не один надає фінансову підтримку своєму батьку та матері. Також позивачу відомо, що відповідач отримав у спадщину від своєї бабусі квартиру. Вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов повністю.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 просила позов задовольнити. Зазначила, що навчається на денній формі навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на контрактній основі, а тому потребує матеріальної допомоги.

Вислухавши сторони, третю особу, дослідивши докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Сторони перебували у шлюбі, від якого вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та навчається на денній формі навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на контрактній основі (а.с.3).

Згідно ч.ч.1,2 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам також розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Станом на час розгляду справи донька сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вже досягала 23 років.

Аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 до досягнення нею 23 років стягувалися з відповідача на користь позивача на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №204/9824/13-ц у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с.8).

Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки з 02 січня 2019 року, тобто після досягнення двадцяти трьох років.

З огляду на викладене, законодавчо визначені підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, яка вже досягла двадцяти трьох років, відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу між сторонами не підлягають та компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про стягнення аліментів на повнолітню дитину відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: