ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

08 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 723/4315/18

провадження № 822/188/19-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кулянди М.І.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака О.О.

за участю секретаря Конецької Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Сетам», Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2018 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Ухвалою того ж суду від 10 грудня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на порушення судом норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції з посиланням на норми статей 174 - 177 ЦПК України виходив з того, що позивачем не сплачено судовий збір, у позовній заяві не зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язків досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не додано перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; не зазначено докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд зазначив, що позивачем в установлений строк не виправлено недоліків позовної заяви, а саме: не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору; не надано докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позов; не додано копію або оригінал оспорюваного акту чи договору, а тому згідно зі статтею 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Проте з таким висновком погодитися неможна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Із матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2018 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, та надано позивачу строк терміном три дні з дня отримання вказаної ухвали суду для усунення недоліків (а.с. 4).

Ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 отримав 05 грудня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 9).

10 грудня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

В матеріалах справи міститься заява позивача про усунення недоліків, вказана заява отримана судом 10 грудня 2018 року (а.с. 6).

Таким чином, позивач усунув недоліки позовної заяви в строк визначений судом, враховуючи, що 08 грудня та 09 грудня 2018 року були вихідними. Також до позовної додано квитанцію про сплату судового збору.

Висновки суду першої інстанції щодо невідповідності позовної заяви вимогам статей 174, 176, 177 ЦПК України та не виправлення позивачем недоліків позовної заяви є помилковими та суперечать змісту позовної заяви та долученим до неї матеріалам.

Перевірку обґрунтованості заявлених вимог суд має здійснювати в ході розгляду справи після вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Зазначені судом першої інстанції вимоги до змісту позовної заяви зводяться до покладення на позивача обов'язку доводити на стадії пред'явлення позову належність відповідачів, обов'язку дати детальну інформацію щодо різних аспектів та характеристик предмету спору, що законом не передбачено, оскільки ці питання можливо з'ясувати на відповідних стадіях розгляду справи після відкриття провадження у справі.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у тексті позовної заяви є посилання на докази, і що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Всі питання щодо наявності доказів, їх оцінка, належність і допустимість здійснюється судом за результатами розгляду справи.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Зазначені судом першої інстанції вимоги до змісту позовної заяви ОСОБА_1 є надмірними й такими, що перешкоджають доступу до суду.

Отже, ухвала Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2018 року про визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та її повернення постановлена з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, не враховує практики ЄСПЛ, а тому згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 4 частини 1 статті 379, статтею 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 13 лютого 2019 року.

Головуючий М.І.Кулянда

судді : Н.Ю. Половінкіна

О.О.Одинак