ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/11706/18

Номер провадження 22-ц/816/95/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собина О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 жовтня 2018 року в складі судді Фоменко І.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (далі ПАТ «Сумське НВО») який мотивував тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, 11 липня 2018 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, за вирахуванням податків, у тому числі суму нарахованої вихідної допомоги у розмірі 59510 грн 09 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 12603 грн 24 коп., без урахування податків, зборів, обов'язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що при ухваленні рішення суд безпідставно врахував як доказ копію розрахункового листа, яка, на думку відповідача, не відповідає вимогам щодо належності, допустимості та достовірності, оскільки не завірена у встановленому порядку, та індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу, з яких неможливо встановити точну суму заробітної плати відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не направлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО» (а. с. 7-11).

11 липня 2018 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (а. с. 10).

З розрахункового листа вбачається, що ПАТ «Сумське НВО» має заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати станом на липень 2018 року у розмірі 59510 грн 09 коп. (а. с. 12).

Відповідно до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача 59510 грн 09 коп. заборгованості по заробітній платі, навівши з цього приводу відповідні мотиви.

Згідно зі статтями 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з пунктами 1-4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідач не спростував висновок суду першої інстанції про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1, яка становить 350 грн 09 коп.

Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, на підприємстві діє неповний трьохденний робочий тиждень, установлений наказом від 21 березня 2014 року № 75, тому суд вірно визначив, що за період затримки розрахунку на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток саме за 36 робочих днів.

Отже, за приписами статей 12, 80, 81 ЦПК України, суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів та ураховуючи, що середньоденна заробітна плата позивача становила 350 грн 09 коп., визначив розмір його середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 11 липня 2018 року по 03 жовтня 2018 року виходячи з 36 робочих днів, який становить 12603 грн 24 коп. (350 грн 09 коп. х 36 днів).

Тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача 12603 грн 24 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд врахував не завірену належним чином копію розрахункового листа та індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу, на правильність висновків суду не впливають і відхиляються апеляційним судом, оскільки ПАТ «Сумське МНВО» володіє повним обсягом бухгалтерської документації з оплати праці осіб, які перебували у трудових відносинах з ним, проте жодними належними допустимими доказами відомості зазначені у копії розрахункового листка та у довідці Пенсійного фонду України не спростував, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед позивачем, або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку з ним, не надав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 19, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина