Номер провадження: 22-ц/813/6617/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою адвоката Манаєнко Маріанни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по справі №522/10808/17 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2018 року і до досягнення дитинною повноліття та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення донькою Анною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по справі №522/10808/17, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1 000 грн. щомісячно та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення донькою Анною ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження трирічного віку. Дане рішення суду виконувалось Ширяївським районним ВДВС ГТУЮ в Одеській області, а 28 березня 2018 року виконавчі документи передані Першому Малиновському ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, оскільки було встановлено, що боржник працює в Управлінні поліції охорони в Одеській області. Наразі розмір сплачуваних аліментів не дозволяє позивачу в повній мірі забезпечити повноцінне утримання дитини, в зв`язку з чим позивач вважає доцільним змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача.

08 січня 2019 року відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позов, в якому відповідач не визнає заявлені вимоги та просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач зазначає, що наразі в нього на вихованні перебуває неповнолітня дитина донька його теперішньої дружини, що передбачає наявність додаткових витрат. При цьому, від додаткової допомоги, яку він як батько надає доньці, мати відмовляється, а тому її посилання на зміну майнового стану сторін, відповідач вважає надуманим.

23 січня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову, а позивач має законне право ставити питання про зміну розміру аліментів та про зміну способу їх стягнення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі адвокат Манаєнко М.М., щодіє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 24 грудня 2019 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, які містяться у відзиві ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині 2 статті 16 ЦК України.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно частин першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Тобто, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку.

У частині 8 статті 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин 1, 2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У частині 3 статті 181 СК України, в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині 1 та 2 статті 182 СК України визначено, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Як передбачено статтею 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У частині 1 статті 75 СК України зазначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (частина 2 статті 84 СК).

Статею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх доньки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 11 березня 2016 року, мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року по справі №522/12771/17 шлюб між сторонами у справі розірваний, рішення суду набрало законної сили (а. с. 9, 10).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по справі №522/10808/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти на утримання (аліменти) доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитинною повноліття, та стягнув з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення донькою Анною ІНФОРМАЦІЯ_1 2016 року народження трирічного віку (а. с. 11-12).

Дане рішення суду виконувалось Ширяївським районним ВДВС ГТУЮ в Одеській області, 28 березня 2018 року виконавчі документи передані Першому Малиновському ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, оскільки було встановлено, що боржник працює в Управлінні поліції охорони в Одеській області (а. с. 13-18).

Згідно довідки від 17.01.2019р. №1309 Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області у відповідача відсутня заборгованість по стягненню аліментів станом на 31 грудня 2018 року (а. с. 59).

Наказом №20 о/с від 20 лютого 2019 року, відповідача ОСОБА_2 звільнено з лав Управління поліції охорони в Одеській області за власним бажанням з 28 лютого 2019 року (а. с. 60, 61).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01 січня 2019 року складає 1 626 гривень, з 1 липня 1 699 гривень, з 1 грудня 1 779 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зміни способу і розміру аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки будь-яких інших доказів працевлаштування відповідача суду не надано, відповідач не перебуває на обліку в службі зайнятості населення, у відповідача заробіток (дохід) відсутній, зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1 000 грн. щомісячно (яка є наразі більшою за мінімально необхідні 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку) на частку від заробітку (доходу) платника, який наразі відсутній, призведе до зменшення розміру аліментів, які отримує дитина, що є порушенням її законних прав та є недопустимим з огляду на норми закону.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

У абзаці 1 пункту 23 постанови Пленуму «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року Верховний Суд України роз`яснив, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Усуваючи розбіжності у застосуванні норм матеріального права, а саме, частину 1 статті 192 СК України, Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, дійшов такого правового висновку, про те, що «з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Дійсно, згідно положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).

Аналізуючи вказані норми матеріального права, а саме положення статті 192 СК України у взаємозв`язку зі статтями 182, 183, 184 СК України, роз`яснення Верховного Суду України, правовий висновок Верховного Суду України, вказані вище обставини справи, що мають значення для справи, наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що у даному випадку є правові підстави для зміни способу у утримання дитини з твердої грошової суми, яка стягується за рішенням суду, на частку від заробітку (доходу) платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 з 23 липня 2010 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07 листопада 2015 року в Управлінні поліції в Одеській області Національної поліції України, що підтверджується копією трудової книжки відповідача (а. с. 61).

За 2018 рік йому нарахована заробітна плата в розмірі 107 234, 84 грн., середня заробітна плата за 12 місяців складала 8 936, 24 грн. (107 234,84 грн. : 12) (а. с. 47).

Під час розгляду даної справи наказом №20 о/с від 20 лютого 2019 року, відповідача ОСОБА_2 звільнено з лав Управління поліції охорони в Одеській області за власним бажанням з 28.02.2019 року (а. с. 60, 61).

Колегія суддів вважає, що вказані обставини про звільнення відповідача зі служби за власним бажанням під час розгляду справи свідчать про недобросовісність відповідача та його бажання ухилиться від достойного утримання дитини.

Сам по собі факт того, що будь-яких доказів працевлаштування відповідача й перебування на обліку в службі зайнятості населення судом першої інстанції не встановлено, не може служити підставою для відмови у зміні способу утримання дитини, оскільки згідно частини 2 статті 195 СК України у даному випадку розмір аліментів на утримання дитини може визначаться, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

В матеріалах справи наявні документи про те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у новому шлюбі з 08 серпня 2018 року і ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього народилась дитина (а. с. 62, 63), але вказані обставини не можуть служити підставою для відмови у позові.

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що, враховуючи вік, стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини, аліменти на утримання дитина підлягають стягненню в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів визначений з урахуванням вимог сімейного законодавства та відповідає інтересам малолітньої дитини сторін у справі, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У абзаці 4 пункту 23 постанови Пленуму «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року Верховний Суд України роз`яснив, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, у даному випадку присуджені з відповідача аліменти на утримання дитини у новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішення законної сили.

Отже, позов ОСОБА_1 в частині зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини є законним обґрунтованим й підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даного рішення суду апеляційної інстанції й до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зміни способу і розміру аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Главою 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню» СК України не передбачена можливість зміни способу утримання колишньої дружини з твердої грошової суми, яка стягується за рішенням суду, на частку від заробітку (доходу) платника аліментів.

Посилання адвоката Манаєнко Маріанни Миколаївни в інтересах позивача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки судом безпідставно не враховано, що позивачкою в судовому засіданні доведено правові підстави зміни розміру аліментів та способу їх стягнення на утримання дитини та матері, не приймається до уваги, оскільки позивачем не спростований висновок суду про необхідність утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1 000 грн. щомісяця.

За таких підстав, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та правильно виходив з того, що є законні підстави для відмови у задоволенні позову в частині зміни розміру аліментів на утримання дружини.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та приймаючи до уваги ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28 жовтня 2010 року, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Тому, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволенні позову в частині зміни розміру аліментів на утримання дружини немає.

Порушення судом норм процесуального права, а саме, статей 12, 81 ЦПК України, та норм матеріального права, а саме, статей 182, 183, 184, 192 СК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, скасування його в частині відмови у задоволенні вимог про зміну розміру аліментів на утримання дитини й ухвалення в цій частині нового рішення про присудження з відповідача аліментів на утримання дитини у новому розмірі з дня набрання рішення законної сили. В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Манаєнко Маріанни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 02 жовтня 2018 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набираєзаконної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 24 грудня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко