Ухвала

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 310/8960/17

провадження № 61-20659ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішній справ України в Донецькій області про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішній справ України в Донецькій області про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 21 червня 1991 року з Управління внутрішніх справ Донецької області на його користь стягнуто по 72 карбованці 20 копійок щомісячно, починаючи з 20 березня 1991 року безстроково, в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої йому 08 жовтня 1983 року при виконанні службових обов`язків начальника слідчого відділу Старобешівського районного відділу внутрішніх справ Донецької області, оскільки позивач був травмований під час дорожньо-транспортної пригоди.

Вказував, що сума виплати регресу кожного місяця дорівнювала 30 % розміру грошового забезпечення за останньою посадою, яку мав до дорожньо-транспортної пригоди. Позивачу стало відомо, що відповідачем визначався розмір для відшкодування майнової шкоди шкоди від посадового окладу слідчого, а не з середньої заробітної плати начальника слідчого відділу, як зазначено в рішенні суду. Вважав, що відповідач не відшкодував йому шкоди в повному обсязі за період з серпня 2014 року до грудня 2017 року у розмірі 110 712 грн.

Посилаючись на викладені обставини просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь у рахунок відшкодування майнової шкоди заборгованість за період з липня 2014 року до дати розгляду позовної заяви.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішній справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 190 245 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 190 245 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100 = 192 100).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішній справ України в Донецькій області про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик