Постанова

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 219/3899/16

провадження № 61-27139св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року у складі судді Фролової Н. М. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 вересня 2017 року у складі колегії суддів Санікової О. С., Жданової В. С., Канурної О. Д.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМб», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом у розмірі 49 743,37 грн.

Позов мотивовано тим, що 20 серпня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМб» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 69 500 грн. Виконання кредитних зобов`язань за вказаним договором забезпечено порукою ОСОБА_2

Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 06 квітня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 60 188,44 грн.

Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору проценти нараховуються банком за такими ставками: проценти за користування кредитом за строковою заборгованістю нараховуються банком за ставкою в розмірі 23,7 % річних; проценти за користування кредитом за простроченою заборгованістю нараховуються банком за ставкою в розмірі 28,7% річних.

Згідно з пунктом 3.3.5. кредитного договору проценти нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у році.

Відсотки, нараховані з дати видачі кредиту по 30 червня 2013 року (включно), погашені ОСОБА_1 в повному обсязі, а сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом станом на 06 квітня 2016 року (включно) складає 49 743,37 грн

Оскільки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, позивач просить стягнути заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом у розмірі 49 743,37 грн з відповідачів у солідарному порядку.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07 вересня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що кошти за кредитним договором в належному розмірі були повернуті на виконання рішення суду в грудні 2013 року. Отже з огляду на положення статей 599, 1049 ЦК України зобов`язання по кредитному договору вважається припиненим у зв`язку з належним його виконанням; при цьому усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до цієї дати. Нарахування відсотків після цієї дати законодавством не передбачено.

Оскільки рішенням Київського районного суду м. Донецька від 14 жовтня 2009 року було визначено порядок погашення вимог за спірним грошовим зобов`язанням, а саме - стягнення визначених судом грошових сум в рахунок сплати саме тіла кредиту та відсотків, що нараховані станом на 20 серпня 2009 року, то позивачем неправомірно відносились суми, утримувані із заробітної плати відповідачів на виконання судового рішення за постановою ВДВС, на відсотки, що нараховувались поза цим судовим рішенням.

Утриманої із заробітної плати відповідачів суми за період з серпня 2010 року по березень 2011 року було достатньо для зарахування її на погашення процентів, стягнутих за рішенням суду. Суми, утриманої самостійно позивачем з рахунків відповідачів, було достатньо для погашення процентів за період з липня по грудень 2013 року, а нарахування відсотків після припинення дії кредитного договору у зв`язку з його виконанням, як і зарахування утриманої за рішенням суду суми на погашення таких відсотків, законодавством не передбачено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, ПАТ «ПУМб», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та задовольнити позов.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не встановлено обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог та мають істотне значення для вирішення спору, в достатньому обсязі не визначились із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, зокрема не враховано положення пункту 3.1.5 кредитного договору та статей 534, 638 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням та істотності умов договору.

Заявник посилається на те, що відповідач підписав кредитний договір, ознайомився та погодився з усіма умовами кредитування і тому зобов`язаний повернути банку всю суму кредиту, нараховані відсотки та можливі штрафні санкції, передбачені умовами кредитного договору та графіком платежів, а у банку не було правових підстав для зміни черговості погашення заборгованості за грошовими зобов`язаннями.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених норм, касаційну скаргу разом з цивільною справою передано до Верховного Суду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, представник відповідачів, заперечує проти доводів касаційної скарги банку та просить залишити ухвалені у справі рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК Українипередбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 525 ЦК Україниодностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом статті 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 14 жовтня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є позивач, заборгованість за кредитним договором від 20 серпня 2008 року в сумі 81 891,42 грн, з яких: 69 086,05 грн - заборгованість за кредитом; 12 805,37 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до виконавчого документа від 14 жовтня 2009 року, виданого на підставі вказаного судового рішення, з ОСОБА_1 утримано 41 412,17 грн (останній платіж в січні 2014 року) та з ОСОБА_2 утримано 41418,17 грн (останній платіж в лютому 2014 року).

Грошові кошти, які відраховувались із заробітної плати відповідачів на підставі постанови ВДВС, направлялись банком на погашення поточних процентів, які нараховані після ухвалення вказаного судового рішення та цим судовим рішенням не охоплюються.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ «ПУМб» просило стягнути заборгованість відповідачів за непогашеними відсотками за користування кредитом у розмірі 49 743, 37 грн, які згідно розрахунку нараховані за період з липня 2013 року по квітень 2016 року (дата звернення до суду з позовом).

Установивши, що кошти за кредитним договором в належному розмірі були повернуті на виконання судового рішення суду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд правильно виходив з того, що відповідно до положень статей 599, 1049 ЦК України зобов`язання по кредитному договору вважається припиненим у зв`язку з його виконанням.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що утриманої із заробітної плати відповідачів суми за період з серпня 2010 року по березень 2011 року було достатньо для зарахування її на погашення процентів, стягнутих за рішенням суду, а суми, утриманої самостійно позивачем з рахунків відповідачів було достатньо для погашення процентів за період з липня по грудень 2013 року. Нарахування відсотків після припинення дії кредитного договору у зв`язку з його виконанням як і зарахування утриманої за рішенням суду суми на погашення таких відсотків законодавством не передбачено.

У зв`язку з наведеним посилання заявника у касаційній скарзі на положення пункту 3.1.5. кредитного договору та статтю 534 ЦК Українищодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням як на підставу обґрунтування відсутності правових підстав для зміни черговості погашення заборгованості за грошовими зобов`язаннями є безпідставними.

В оцінці дій сторін та відповідних їм правових наслідків Верховний Суд, крім наведеного вище, виходить з того, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості свідчить про зміну строку дії договору, а тому підстави для нарахування процентів за кредитним договором відсутні.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-154 цс 18.

Нарахування кредитором процентів за кредитом можливе лише в межах строку кредитування, а такий строк було змінено у 2009 році шляхом пред`явлення банком дострокової вимоги щодо погашення кредитної заборгованості до відповідачів у справі. Тобто нарахування позивачем боргу з процентів поза межами строку кредитування є безпідставним.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про безпідставність позовних вимог та відмову у позові, є обґрунтованими.

Помилкове посилання судів на те, що усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати виконання судового рішення про стягнення заборгованості в грудні 2013 року не призвело до неправильного вирішення справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська