Постанова

Іменем України

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 233/4186/16-ц

провадження № 61-17986св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Донецькій області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління державної казначейської служби в Донецькій області, прокурор Костянтинівської місцевої прокуратури,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, у складі судді Наумик О. О., від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області, у складі колегії суддів: Санікової О. С., Канурної О. Д., Курило В. П., від 02 березня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУНП в Донецькій області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління державної казначейської служби в Донецькій області, Прокурор Костянтинівської місцевої прокуратури про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14 квітня 2016 року він звернувся із скаргою до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області на незаконне закриття кримінального провадження № 0001267 від 19 вересня 2014 року, зареєстрованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України, в якому він має статус потерпілого. Відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2016 року його скаргу було задоволено та скасовано постанову слідчого. Для підготовки скарги за вказаною справою він звернувся до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_5 про надання юридичних послуг. Відповідно до договору надання юридичних послуг від 14 квітня 2016 року № 27 він сплатив ФОП ОСОБА_5 5 000 грн, що підтверджується квитанцією № 28 від 14 квітня 2016 року.

21 квітня 2016 року він звернувся зі скаргою на незаконні дії слідчого до Кабінету Міністрів України. Відповідно до відповіді з ГУНП в Донецькій області слідчого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Для підготовки цієї скарги він звертався до ФОП ОСОБА_5 про надання йому юридичних послуг. Згідно з договором про надання юридичних послуг від 21 квітня 2016 року № 28 він сплатив ОСОБА_5 5 000 грн, що підтверджується квитанцією № 29 від 21 квітня 2016 року.

У зв'язку з тим, що зазначені кошти були витрачені ним через незаконні дії співробітників Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, він звернувся з листом до Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області з вимогою відшкодувати йому вказані витрати. 05 серпня 2016 року ОСОБА_4 отримав відповідь з Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, в якій йому було відмолено у виплаті грошових коштів.

В результаті незаконних дій співробітників Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області та Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, які полягають у незаконному закритті кримінального провадження № 0001267 від 19 вересня 2014 року та не поверненні йому грошових коштів, він зазнав моральних страждань, які призвели до розладу його здоров'я, погіршення відносин з близькими родичами та нервових розладів.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив визнати відмову Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області у поверненні йому грошових коштів незаконною, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у сумі 10 000 грн та завдану йому моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, може здійснюватися лише у разі встановлення в обвинувальному вироку чи іншому рішенні суду факту вчинення процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадянина. Враховуючи характер витрат позивача, а саме отримання ним юридичної допомоги у кримінальному провадженні, суд вважав їх витратами на правову допомогу, а тому дійшов висновку, що вказане питання регулюється нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема статтями 118, 120, 124, 126 КПК України. Крім того, діяльність ФОП ОСОБА_5 не пов'язана з юридичною, правовою або адвокатською діяльністю, тому послуги, надані ФОП ОСОБА_5 позивачу, не можна вважати юридичними послугами. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачем не підтверджено наявність у діянні відповідача складу цивільно-правового порушення, а саме наявність такої шкоди, протиправність діяння відповідача, причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також наявність вини відповідача в її заподіянні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецькоїобласті від 02 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що сам факт скасування постанови слідчого не свідчить про завдання ОСОБА_4 шкоди та про наявність підстав для її відшкодування у зв'язку із закриттям кримінального провадження. Оскільки ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2016 року постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасована через неповноту досудового розслідування, права ОСОБА_4, як потерпілого у кримінальному провадженні, не обмежені. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки питання про відшкодування витрат, понесених позивачем у зв'язку із кримінальним провадженням, вирішується під час ухвалення судового рішення саме у кримінальній справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У травні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що факт скасування постанови про закриття кримінального провадження та притягнення слідчого до дисциплінарної відповідальності свідчить про незаконні дії слідчого. Суди дійшли неправильного висновку про те, що питання відшкодування витрат на правову допомогу необхідно вирішувати у порядку кримінального провадження. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, неправильно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу грошових коштів, які останнім були витрачені на отримання юридичних послуг.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ГУНП в Донецькій області посилається на те, що судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права, при розгляді справи не було допущено порушення норм процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті рішень судів попередніх інстанцій.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2016 року скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1. від 05 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001267 від 19 вересня 2014 року, скасовано, а матеріали кримінального провадження направлено начальнику слідчого відділення Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області для проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні (а. с. 57).

14 квітня 2016 року між ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_5 було укладено договір № 27 про надання юридичних послуг, за умовами якого ОСОБА_4 доручає, а ФОП ОСОБА_5 зобов'язується надати йому надруковану скаргу на незаконне закриття слідчим СВ Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області кримінального провадження № 0001267 від 19 вересня 2014 року, а ОСОБА_4 зобов'язується прийняти скаргу та сплатити вартість її підготовки (а. с. 52?53).

Згідно товарного чеку № 28 від 14 квітня 2016 року вартість скарги на незаконне закриття кримінального провадження № 0001267 становить 5 000 грн (а. с. 58).

21 квітня 2016 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір по наданню юридичних послуг № 28, за умовами якого ОСОБА_4 доручає, а ФОП ОСОБА_5 зобов'язується надати йому надруковану скаргу від імені ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області за незаконне закриття кримінального провадження № 0001267 від 19 вересня 2014 року, зареєстрованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України, в якому ОСОБА_4 має статус потерпілого, а ОСОБА_4, зі свого боку, зобов'язується прийняти скаргу та сплатити вартість підготовки цієї скарги (а. с. 54?55).

Згідно товарного чеку № 29 від 21 квітня 2016 року вартість скарги до Кабінету Міністрів України на незаконні дії слідчого СВ Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ОСОБА_1. становить 5 000 грн (а. с. 59).

25 травня 2016 року за вих. № ХС-430/20/02-2016 на адресу ОСОБА_4 слідчим управлінням ГУНП в Донецькій області направлено лист за результатами розгляду звернення позивача щодо безпідставного закриття кримінального провадження № 0001267 від 19 вересня 2014 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 190 КК України, де вказано, що факти, викладені у зверненні, знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим слідчим управлінням ГУНП в Донецькій області проведено службову перевірку, за результатами якої до винних посадових осіб вжито заходів дисциплінарного характеру. Крім того зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває (а. с. 56).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

У пунктах 5.4, 6.9 постанови ВеликоїПалати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов'язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

Звертаючись до суду із позовом до ГУНП в Донецькій області позивач обґрунтовував факт завдання йому матеріальної шкоди витратами, понесеними ним у зв'язку із наданням йому юридичної допомоги при складанні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та при складанні скарги на дії слідчого до Кабінету Міністрів України, на загальну суму 10 000 грн. Згідно доводів позивача вказані кошти були витрачені ним у зв'язку із незаконними діями співробітників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки витрати понесені позивачем на надання юридичних послуг зі складання відповідних процесуальних документів з метою оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження, а також написання скарги до Кабінету Міністрів України про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого не підлягають відшкодуванню на підставі статей 1166, 1167, 1174 ЦК України. Понесені позивачем витрати у розмірі 10 000 грн не є шкодою у розумінні зазначених норм ЦК України.

Враховуючи предмет і підстави заявлених позовних вимог, а саме стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу, що є судовими витратами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, оскільки останній не позбавлений права ставити питання про відшкодування судових витрат укримінальному провадженні.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів про недоведеність заявником завдання йому моральної шкоди внаслідок винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, яка була скасована ухвалою слідчого судді.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. Судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта