Справа № 282/12/19
Провадження № 2/282/98/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді П.І. Гуцала

за участю секретаря судового засідання Г.М.Войтович

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любарської селищної ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує на те, що 06.10.1985 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 До її одруження та з часу одруження вона була зареєстрована та проживала в житловому будинку № 21 по вул. Висоцької в с. Березівка Любарського району Житомирської області в домогосподарстві ОСОБА_3 Тобто фактично вона проживала у даному домогосподарстві із 1983 року, що на даний час складає 35 років.

На підставі ухвали суду від 22.10.1997 року за ОСОБА_1, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, зареєстровано ѕ ідеальних частин житлового будинку № 21 по вул. Висоцької в с. Березівка Любарського району Житомирської області, а ј частина не зареєстрована.

30 вересня 1996 року помер її чоловік ОСОБА_2, 11.01.1999 року померла ОСОБА_6

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6, не відкривалась, будь-які спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не звертались.

Відтак після смерті ОСОБА_6, позивачка згідно записів по господарських книг значилась головою домогосподарства та протягом десяти років продовжувала відкрито володіти даним домогосподарством та доглядати за ним.

Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про визнання за нею право власності на ј частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями за набувальною давністю.

Позивач у підготовче засідання на розгляд справи не зявилась, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Любарської селищної ради у підготовче засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

17 червня 1957 року народився ОСОБА_2, актовий запис № 19, свідоцтво серії 1-ЯР № 754614. Його батьками записані: ОСОБА_7 давидович та ОСОБА_3.

06 жовтня 1985 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, актовий запис № 11, свідоцтво серії І-ТП № 489624. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка.

Згідно записів по господарських книг Березівської сільської ради № 1 за 1983-1985 роки, особовий рахунок № 19, головою домогосподарства значиться ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу її сімї входили: син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно записів по господарської книги за 2001, 2005 роки головою домогосподарства значиться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Березівської сільської ради народних депутатів від 09.07.1993 року ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність було передано присадибну ділянку розміром 0,25 га., та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,29 га.

30 вересня 1996 року в с. Березівка Любарського району Житомирської області помер ОСОБА_2, актовий запис № 18, свідоцтво серії І-ТП № 045181.

11 січня 1999 року в с. Березівка Любарського району Житомирської області померла ОСОБА_6, актовий запис № 2, свідоцтво серії І-ТП № 275951.

Згідно довідки Березівської сільської ради Любарського району Житомирської області № 1020 від 26.12.2018 року ОСОБА_1 з 1983 року і по даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, добросовісно та відкрито володіє житловим будинком.

Відповідно до довідки Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації № 158 від 01.02.2018 року на житловий будинок № 21 по вул. Висоцької в с. Березівка Любарського району Житомирської області право власності зареєстровано за ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ѕ ідеальні частини житлового будинку згідно ухвали Любарського районного суду від 22.10.1997 року та ј ідеальна частина не зареєстрована.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54613278 від 26.12.2018 року, за параметрами запиту ОСОБА_6, дата смерті 11.01.1999 року у спадковому реєстрі інформація відсутня.

Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/226-а від 07.03.2018 року з урахуванням зазначеного особові імена СОФІЯ та ЗОФІЯ попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах є ідентичними.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 11, 13, 14 Постанови ПВС суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач з 1983 року проживала у складі сімї ОСОБА_3, вела із нею спільне господарство, після її смерті у 1999 році продовжувала відкрито користуватись житловим будинком № 21 по вул. Висоцької в с. Березівка Любарського району, який за матеріалами Березівської сільської ради рахувався за ОСОБА_3, і на даний час ОСОБА_1, понад 10 років відкрито володіє даним житловим будинком то суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для задоволення даної позовної заяви в повному обсязі.

Керуючись ст. 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 25, 30, 328, 344, 346, 376 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року, п. 11, 13, 14 Постанови ПВС суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянкою України, право власності на ј частину житлового будинку № 21 з господарськими будівлями по вулиці Висоцької в селі Березівка Любарського району Житомирської області, загальною площею 75,5 м2, в тому числі житлова площа 39,9 м2, який розташований на земельній ділянці 0,25 га., для ОЖБ та прилеглою земельною ділянкою 0,29 га., для ОСГ за набувальною давністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гуцал П.І.