СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8566/18

пр. № 2/759/1310/19

31 січня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання батька про стягнення аліментів на утримання батька,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, після уточнень позовних вимог просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2, аліменти у розмірі 1500 грн 00 коп. та з ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1000 грн 00 коп. щомісячно починаючи з дати подання позову до суду із довічно.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач на день подання позову до суду є інвалідом ІІ групи та єдиним його доходом з 1993 р. є пенсія по інвалідності, яка станом на травень 2018 р. складає 1620 грн 22 коп., що не може забезпечити необхідний мінімум для проживання, а через стан здоров'я потребує коштів на лікування, придбання додаткового харчування, та потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, тому позивач просить стягнути аліменти зі своїх двох дочок, які є його єдиними родичами.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти зазначених позовних вимог заперечувала, оскільки позивач взагалі не займався її вихованням, а вчиняв дії, які негативно відображалися на її духовному розвитку, навчанні тощо.

Представник відповідачів проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив відмовити з підстав зазначених відповідачем, а також з підстав того, що вони не ґрунтуються на законі.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи загальне захворювання, довічно (а.с. 23).

Згідно довідки Пенсійного фонду України Головне УПФУ у м. Києві видана ОСОБА_1 пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи в період з грудня 2017 по травень 2018 складає 9721 грн 32 коп. (а.с. 25).

Позивач перебуває на диспансерному обліку в міському науково-практичному центрі діагностики та лікування хворих з патологією гемостазу з 2013 р. з діагнозом «Хвороба Віллебранда, легка форма» (а.с. 27).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2012 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 28).

Як вбачається із заяви ОСОБА_6 від 10.02.2012 мав місце факт про те, що її чоловік вживає спиртними напоями, ніде не працює, розлучився, судився за її виселення з квартири, а також у лютому 2012 вигнав із квартири доньку ОСОБА_2 (а.с. 40).

Згідно листа МВС України ГУ в м. Києві Святошинське районне управління від 26.07.2012 в якому ОСОБА_5 було рекомендовано звернутися до закладів МОЗ з приводу лікування ОСОБА_1 так як в його діях вбачається виражена неадекватна поведінка (а.с. 41).

Згідно акту з'ясування вчинення насильства в сім'ї або реальної загрози його вчинення від 29.09.2014 за адресою: АДРЕСА_1 щодо загального аналіз ситуації, що спричинила факти прояву насильства у сім'ї було відібрано пояснення у ОСОБА_4, яка повідомила, що ніяких насильницьких дій по відношенню до батька ані сестра ані мати не вчиняють, разом з тим повідомила, що батько ОСОБА_1 проживає окремо, приходив до квартири з приводу пропозиції продати квартиру (а.с. 64, 65).

Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2015 ОСОБА_1 було висилено із квартири АДРЕСА_1 (а.с. 67, 68).

ОСОБА_2 станом на 24.10.2018 є студенткою 3 курсу ОКР «Бакалавр» денної форми навчання спеціальності «Астрономія» фізичного факультету КНУ ім. Т. Шевченка, закінчує навчання 30.06.2020 (а.с. 50).

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «ПРо практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

В судовому засіданні встановлено, що інших дітей позивач не має.

З роз'яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У звязку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких предявлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК).

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

За змістом ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, з матеріалів справи та пояснень відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участі у вихованні відповідачів, хоча відповідно до вимог наведених вище норм закону, був зобов'язаний приймати участь у їх вихованні на рівні з матір'ю дітей.

Жодних даних про те, що позивач будь-яким чином виявляв піклування про дітей, їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток в матеріалах справи немає і таких обставин позивач суду не довів.

Вказані дані, на переконання суду, свідчать про наявність факту ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо відповідачів, а тому є підставою, для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.ст. 150, 155, 157, 180, 182, 183, 184, 202, 204 СК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 200, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України-

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання батька відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 31.01.2019.