Житомирський апеляційний суд
Справа №285/301/18 Головуючий у 1-й інст. Савицька Л.Й.
Категорія 50 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №285/301/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Савицької Л.Й. у м. Навограді-Волинському,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 Просила стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 2 500 грн. щомісячно. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2002 року проживала із відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4. Із січня 2018 року спільні відносини з відповідачем припинені. Вона із сином проживає окремо від відповідача та він коштів на утримання сина не надає, хоча таку можливість має.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 січня 2018 року до повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, ухваливши стягувати аліменти у розмірі 2 500 грн. щомісячно. Зазначає, що відповідач не надав докази, що несе матеріальні витрати на доньку ОСОБА_5, яка має хворобливий стан здоров'я, але не є інвалідом. Суд не взяв до уваги, що відповідач працює постійно у Росії, має житло та придбав автомобіль. Син ОСОБА_4 також часто хворіє. Обоє її дітей навчаються. Її донька є інвалідом, а батько дитини помер, а тому весь тягар утримання і навчання двох дітей лежить на ній одній. Є безпідставними висновки суду про те, що її син є учнем десятого класу, оскільки в матеріалах справи є докази, що він навчається на платній основі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 вересня 2003 року серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Неповнолітній син зареєстрований та проживає разом із матір'ю за її місцем проживання: АДРЕСА_1 та повністю знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 09 січня 2018 року №120 (а.с.5).

Розглянувши справу в межах вимог, заявлених позивачем, та частково задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, а будь-яких обставин, які б перешкоджали останньому сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч.3 ст.181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зі справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 є студентом Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму, навчається на 1 курсі даного навчального закладу на платній основі, про що свідчить квитанція про оплату за навчання та реквізити банку «Ощадбанк» (а.с.119). Із копій виписки медичної картки хворого вбачається, що ОСОБА_4 постійно хворіє та потребує періодичного лікування і матеріальних на це витрат (а.с. 103-108).

Матеріали справи також свідчать про те, що позивач на своєму утриманні має ще доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка має інвалідність ІІІ групи з дитинства, на даний час є студенткою ІІ курсу денного відділення Житомирської філії Київського інституту бізнесу та технологій за спеціальністю «Економіка», період навчання з 01 вересня 2017 року по 05 лютого 2019 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 19 500 грн. (а.с.102, 110, 120).

Висновки суду першої інстанції в тій частині, що дочка ОСОБА_6, яка досягла 22 років, не є донькою відповідача, отримує стипендію і має змогу вже сама себе матеріально забезпечувати, окрім того має батька, який зобов'язаний матеріально її забезпечувати є безпідставними, оскільки матеріали справи спростовують дані обставини.

Згідно наявних у матеріалах справи копій квитанцій вбачається, що оплату за навчання доньки ОСОБА_6 здійснює її мати - ОСОБА_1, оскільки повнолітня не працює та знаходиться на її утриманні (а.с. 121, 127). Окрім того, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що батько її дочки помер. Однак, судом першої інстанції дані обставини під час розгляду даної справи не були враховані та взяті до уваги.

Також матеріалами справи встановлено, що відповідач на своєму утриманні має неповнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 16 березня 2017 року (а.с.71). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста та інших медичних документів ОСОБА_5 має ціанотичний порок серця і потребує постійних витрат на лікування та реабілітацію (а.с.88-91).

ОСОБА_2 набув 58/100 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 та підтверджується договором дарування житлового будинку від 28 листопада 2011 року (а.с.72).

Зі змісту листа Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 у 2015 році було придбано автомобіль OPEL Omega вартістю 52 000 грн. (а.с.117).

Також відповідач документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Матеріали справи містять докази про те, що останній починаючи з травня 2012 року неодноразово перетинав кордон України та Російської Федерації (а.с. 113, 115-116).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 постійно знаходиться на заробітках в Росії є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про це, позивач також не надала таких доказів.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень статей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, суд виходив із того, що відповідач є здоровою особою віком 40 років, офіційно не працює, але на обліку в Центрі зайнятості, як безробітній, не перебуває, непрацездатних батьків на утриманні не має. Разом із тим, ОСОБА_2 недостатньо приймає участь у вихованні неповнолітнього сина та не створює всіх необхідних умов для розвитку і життя останнього.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду не надано. Той факт, що відповідач має мінливий заробіток та нестабільну роботу не звільняє останнього від обов'язку утримувати до досягнення повноліття сина, батьком якого він є.

Будь-яких обмежень за станом здоров'я щодо працевлаштування та надання синові утримання відповідач не має. Наявність у нього ще однієї дитини не звільняє його від такого обов'язку.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов неповнолітнім дітям, а вартість ліків, продуктів, одягу постійно зростає.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 182 ЦПК України та зазначені вище обставини у справі, перебування на утриманні позивача двох дітей, які навчаються на платній основі, дитину, яка має інвалідність ІІІ групи, суд вважає справедливим змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши щомісячний розмір аліментів з 1 000 грн. до 2 000 грн.

За наведених обставин та відповідно до положень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4. У решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 жовтня 2018 року в частині стягнення аліментів змінити, збільшивши щомісячний розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 з 1 000 грн. до 2 000 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 14 січня 2019 року.