Ухвала

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 607/13749/16-ц

провадження № 61-34117св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Тернопільська міська рада, прокуратура Тернопільської області, управління державної реєстрації Тернопільської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Тернопільської міської ради на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 22 травня 2017 року у складі колегії суддів: Дикун С. І., Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Тернопільської міської ради, прокуратури Тернопільської області, управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про визнання незаконними рішень щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою, надання земельної ділянки в користування, віднесення земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови та скасування рішення державного реєстратора.

Позов мотивовано тим, що рішеннями Тернопільської міської ради від 15 лютого та 22 березня 2013 року надано дозвіл прокуратурі Тернопільської області на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,35 га в постійне користування під будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, та затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, порушено його охоронюваний законом інтерес, який проявляється у прагненні до користування конкретним нематеріальним благом, тобто отриманні від органів місцевого самоврядування м. Тернополя та їх посадових осіб рішень та дій, які відповідають визначеним Конституцією та Законами України засадам. Оскільки спірна земельна ділянка не відноситься до земель житлової та громадської забудови, а відноситься до категорії «зелені насадження спеціального призначення», вважає вказані рішення органу місцевого самоврядування незаконними.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати незаконними: рішення Тернопільської міської ради від 15 лютого 2013 року № 6/29/49 про надання дозволу прокуратурі Тернопільської області на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,35 га в постійне користування під будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та гаражами для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1; рішення Тернопільської міської ради від 22 березня 2013 року № 6/30/88 про затвердження прокуратурі Тернопільської області проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки; надання прокуратурі Тернопільської області цієї земельної ділянки в постійне користування; віднесення зазначеної земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови; зобов'язання прокуратури Тернопільської області в двомісячний термін здійснити державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою відповідно до чинного законодавства; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права постійного користування вказаною земельною ділянкою за прокуратурою Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року у складі судді Грицака Р. М. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів порушення Тернопільською міською радою його інтересів при прийнятті оскаржуваних рішень, а також не надав доказів того, що орган місцевого самоврядування перешкодив у реалізації його суб'єктивних інтересів як мешканця міста Тернополя.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 22 травня 2017 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4, скасовано рішення суду першої інстанції та закрито провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спір між сторонами слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки спір між сторонами виник у зв'язку із захистом публічно-правового інтересу позивача, що виключає можливість розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

У червні 2017 року Тернопільська міська рада подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір віднесено до компетенції судів загальної юрисдикції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2017 року відкрите касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частиною першою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки у даній справі оскаржується судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, а наведені заявником доводи містять ознаки, які згідно з вимогами статті 403 ЦПК України є підставою для передачі справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду, вказану справу необхідно передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Тернопільської міської ради, прокуратури Тернопільської області, управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про визнання незаконними рішень щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою, надання земельної ділянки в користування, віднесення земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови та скасування рішення державного реєстратора, за касаційною скаргою Тернопільської міської ради на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 22 травня 2017 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк