ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 2020/11611/2012

провадження № 22-ц/818/3847/19

категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4

на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2012 року у складі судді Чайка І.В., -

в с т а н о в и в:

02 листопада 2012 року ПАТ «Укрсиббанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором №0 від 25.05.2007 в розмірі 318798,24грн, та звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00кв.м, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України « Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

В обґрунтування позову зазначало, що 25.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (на теперішній час - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, згідно з яким Банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 50000,00 доларів США строком до 25.05.2022 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних. Відповідно до умов кредитного договору, погашення кредиту повинного відбуватись щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Кріт того, погашення нарахованих процентів повинного відбуватися з 01 по 25 число кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 25.05.2007 між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно якого останній зобов`язався відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1

30.01.2009 між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились про перенесення строків виконання зобов`язань позичальника зі сплати процентів.

30.01.2009 між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до якої сторони дійшли угоди про зміну схеми погашення кредиту.

Відповідно до умов Додаткової угоди, ОСОБА_1 зобов`язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 510,00 доларів США.

Днем сплати ануїтетного платежу встановлено 25 число кожного календарного місяця строку кредитування.

24 березня 2009 року позивач та відповідач - ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду №3 до кредитного договору №0 від 25.05.2007. Сторони домовились про перенесення строків виконання зобов`язань позичальника зі сплати процентів.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Однак, всупереч умов кредитного договору, ОСОБА_1 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 05.10.2012 в нього виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 39 884,68 доларів США, що за офіційним курсом станом на 05.10.2012 складає 318 798,24грн.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банком прийнято в іпотеку застава нерухомості, а саме: 3-х кімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00кв.м., яка належить ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2012 року позов задоволено.

Суд вирішив: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 25.05.2007 в розмірі 318 798,24грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки: а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 25.05.2007 в загальному розмірі 318 798,24грн, шляхом її подальшої реалізації, встановивши початкову ціну предмета іпотеки в сумі 350 000,00грн.; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом прилюдних торгів предмета іпотеки, в межах процедури виконавчого провадження. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки: а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 25.05.2007 в загальному розмірі 318 798,24грн, шляхом її подальшої реалізації, встановлення початкової ціни предмета іпотеки в сумі 350000,00грн та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, в межах процедури виконавчого провадження, а також стягнення з ОСОБА_2 судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд ухвалив заочне рішення не зважаючи на відсутність належних доказів про своєчасне повідомлення учасників справи про призначене судове засідання. Вважає, що справу розглянуто неповно, односторонньо та під час її розгляду не було дотримано вимог ЦПК України, порушені права відповідача, порушено принципи гласності та диспозитивності, невірно застосовані норми матеріального права відносно визначення підсудності справи. Відповідач ОСОБА_2 взагалі не була обізнана про існування справи, не була повідомлена про розгляд справи, жодної судової повістки не отримувала, також не отримувала ухвалу про відкриття провадження та саму позовну заяву. Також, в матеріалах справи відсутні докази вручення і копії самого заочного рішення. Пояснює, що і під час постановлення ухвали 23.05.2019 відповідач ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_4 також присутні не були.

Зазначає, що судом неповно з`ясовані обставини по справі, справа розглянута за відсутністю відповідача ОСОБА_2 , який не був повідомлений про розгляд справи, порушено принцип виключної підсудності справи щодо розгляду вимоги про стягнення на предмет іпотеки квартири, яка розташована за межами юрисдикції Комінтернівського районного суду м. Харкова та відноситься до юрисдикції Червонозаводського районного суду м. Харкова, за рахунок чого ухвалено заочне рішення, яке порушує права відповідача ОСОБА_2 та є помилковим і необґрунтованим.

Крім того, пояснює, що звернення стягнення на предмет іпотеки було зроблено передчасно, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивачем дійсно було направлено рекомендованим листом повідомлення іпотекодавцю, про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, позивач не просив встановити будь-яку ціну позову, для продажу предмету іпотеки, проте районний суд вийшовши за межі позовних вимог, вирішив це питання вказавши вартість квартири на рівні 350 000,00грн.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ « УкрСиббанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що спірна квартира знаходиться на території Слобідського (Комінтернівського) району міста Харкова, а тому позовна заява була подана саме до Комінтернівського районного суду м. Харкова та прийнята судом до розгляду без порушення правил виключної підсудності, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлялася судом першої інстанції про розгляд справи шляхом направлення судових повісток за місцем її реєстрації, доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є достатньо зрозумілим та вичерпним, в ньому зазначено всі терміни, суми погашення та прострочення, ставки, що є необхідним для правильного вирішення спору, доказів спростування розрахунку відповідачами не надано, визначення судом першої інстанції в рішенні початкової ціни продажу предмета іпотеки не суперечить нормам матеріального права та вимогам позивача, позивачем не пропущено строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом, з вимогами про погашення заборгованості Банк звертався до відповідачів листами від 18.10.2012 року.

Відповідач ОСОБА_1 надав до апеляційного суду заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_2 без його участі, зазначає, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представник позивача ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 відзив не подавав, в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив.

Зважуючи на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 11, 44, 371, 372ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутністю осіб, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення оскаржується представником відповідача ОСОБА_2 в частині, що стосується звернення стягнення на предмет іпотеки, розмір заборгованості апелянтом не оспорюється, а тому судове рішення в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 02 листопада 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Комінтернівського районного суду міста Харкова з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 25.05.2007 в розмірі 318798,24грн, та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

25 травня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" (Банк) (на теперішній час - ПАТ„УкрСиббанк") та ОСОБА_1 ( Позичальник) ,укладено Кредитний договір №0, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 50 000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25 травня 2022 року згідно з графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору) та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13 % річних.( а.с. 6 -11)

Пунктом 4.1 Кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених "Кредитним договором", зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Позивач має право вимагати від позичальника додатково сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Відповідно до додатку №1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Додатковою угодою № 1 від 30 січня 2009 року до кредитного договору сторони узгодили перенесення строків кінцевого повернення кредиту до 25 травня 2022 року та строків виконання зобов`язань позичальника зі сплати процентів.( а.с. 13)

Додатковою угодою № 2 від 30 січня 2009 року до кредитного договору сторони Кредитного договору сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, а саме ОСОБА_1 зобов`язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів (сума грошових коштів, що складається з строкових процентів і строкової суми основного боргу) в розмірі 510,00 доларів США, днем сплати ануїтетного платежу встановлено 25 число кожного календарного місяця строку кредитування ( а.с. 14-15).

Додатковою угодою № 3 від 24 березня 2009 року до кредитного договору сторони кредитного договору домовились про перенесення строків виконання зобов`язань Позичальника зі сплати процентів ( а.с. 16).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_2 (Іпотекодавець) та АКІБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки від 25 травня 2007 року, посвідчений Харченко І.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 2397, відповідно до умов якого Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - 3-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00 кв. м., житловою площею 45,2 кв.м. , яка є власністю ОСОБА_2 , на підставі договору дарування Ѕ частини квартири, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 9929643 від 23.02.2006 року, виданого КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації та на підставі договору від 22.05.1995 року № Н-1-74 купівлі-продажу 1/2 частини зазначеної квартири ( а.с. 17-20).

Відповідно до умов іпотечного договору, іпотекою забезпечено в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 травня 2007 року.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №0, 25.05.2007 був укладений Договір поруки №116832 між позивачем та ОСОБА_3

Позичальник - відповідач ОСОБА_1 - умови кредитного договору належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 05.10.2012 року становить 39 884,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.10.2012 року складає 318 798,24 гривень, з яких:

- 32 822,37 доларів США, що за курсом НБУ становить 262 349,20 грн. - заборгованість за простроченим кредитом;

- 6 375,48 доларів США, що за курсом НБУ становить 50 959,21 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом.

- 1 706,59 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 3 783,24 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.( а.с. 21-28)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначені позовні вимоги є обґрунтованими та вирішив,звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом її подальшою реалізацією, встановивши початкову ціну предмета іпотеки в сумі 350000,00 гривень, встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, в межах процедури виконавчого провадження .

Колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині висновку щодо обгрнутованості позовних вимог про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4.1.6 Іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем зобов`язання за кредитним договором та/або зобов`язань за цим договором, а також інших обов`язків іпотекодавця, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Порядок та способи звернення стягнення сторони визначили у розділі 7 договору іпотеки.

Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору Банк набуває право на задоволення свої вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадках невиконання Позичальником Кредитного договору.

Пунктом 4.2 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.та умовами цього Договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1, частини 1 статті 3 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Звертаючись до суду з цим позовом, АКІБ «УкрСиббанк» просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов`язань з боку боржника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови кредитного договору, а позичальник ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання перед Банком за Кредитним договором, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 05.10.2012 року складає 318 798,24 гривень, з яких:32 822,37 доларів США, що за курсом НБУ становить 262 349,20 грн. - заборгованість за простроченим кредитом;6 375,48 доларів США, що за курсом НБУ становить 50 959,21 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом,1 706,59 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 3 783,24 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Вказану суму боргу ні відповідачами не спростовано, будь-якого іншого розрахунку суми заборгованості - не надано.

Оскільки заборгованість за кредитним договором не сплачена, то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції допустився помилки, зазначивши в рішенні суду початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки в сумі 350 000,00грн.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, з огляду на таке.

Звертаючись з позовом АКІБ» УкрСиббанк» просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00кв.м, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України « Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої субїєктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до частини п`ятої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною пьятою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

Таким чином заявлена АКІБ «УкрСиббанк» позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки узгоджується з вимогами Закону України «Про іпотеку» та підлягає задоволенню, однак з урахуванням вимог закону щодо визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки, встановленою на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчої за звичайну ціну на цей вид майна, у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що звернення стягнення на предмет іпотеки було зроблено передчасно, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивачем дійсно було направлено рекомендованим листом повідомлення іпотекодавцю, про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя спростовуються наданими позивачем доказами.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).

Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду цивільної справи № 310/11024/15-ц зробила висновок викладений у Постанові від 29.05.2019 року, що за змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили (передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду.

Згідно частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи. Даних про наявність таких порушень матеріали справи не містять.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутністю відповідачів, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_6 достеменно було відомо про розгляд справи, Згідно розписок на поштових повідомленнях ( а.с.49, 53) він отримував і копію ухвали про відкриття провадження, і копію позовної заяви з додатками, і судові повістки, однак не вчинив жодної дії з метою виконання процесуальних прав та обов`язків.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вжив вичерпно заходи з метою забезпечення участі відповідача у розгляді справи, надсилаючи на вказану у договорах, в заявах та в апеляційній скарзі відповідачів, зареєстрованою у встановленому законом порядку місцю їх проживання необхідну кореспонденцію (копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками, судові повістки), однак останні від їх отримання ухилялися, свідченням чого є відповідні записи посадових осіб поштових відділень за місцем їх проживання. У відповідачів не було перешкод для участі у вирішенні спору за умови добросовісного здійснення прав та обов`язків, зокрема, передбачених ст.ст.10, 27, 77, 131, 137 ЦПК України в редакції цього кодексу, яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, але допустив помилку в частині визначення початкової ціни предмета іпотеки, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення в цій частині із зазначенням, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом її подальшої реалізації за ціною, встановленою на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчої за звичайну ціну на цей вид майна, у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч. 1 ст. 376 ст.ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2012 року, в частині визначення ціни реалізації предмета іпотеки, змінити.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,00 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 25.05.2007 року в загальному розмірі 318 798 (триста вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн. 24 коп., шляхом її подальшої реалізації за ціною, встановленою на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчої за звичайну ціну на цей вид майна, у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий: В.П. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина