Номер провадження: 22-ц/813/1421/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ::

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Черевка П.М.,

Дрішлюка А.І.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: представників позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Приморська районна адміністрація ОМР про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_9, треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, Управління архітектури та містобудування ОМР про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва і відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року відкрито провадження по даній справі.

26 липня 2017 року ОСОБА_4 подав до суду уточнений позов до ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, Приморська районна адміністрація ОМР.

Не погодившись із ухвалою Приморського районного суду від 07 липня 2017 року про відкриття провадження, ОСОБА_8 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв'язку із недотриманням правил підсудності.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідачі по справі та представники третіх осіб не з'явились, однак про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, причини неявки до апеляційного суду вони не повідомили. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 2-4 ЦПК України, передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, передбачено, що позови до фізичних осіб пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Аналогічна правова норма міститься в ч. 1 ст. 27 ЦПК України в новій редакції.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної її частини. Аналогічна правова норма міститься у ч.1 ст. 30 ЦПК України в новій редакції

Відповідно до з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до п. п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013р. №3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. №5 передбачено, що правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Виключна підсудність є особливим видом підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред'явленні позову норм інших видів територіальної підсудності - загальної (ст. 109 ЦПК України), альтернативної (ст. 110 ЦПК України) і підсудності, пов'язаних між собою вимог (ч. 1 ст. 113 ЦПК України).

Наявність норм про виключну підсудність пояснюється особливостями справ, на які вони поширюються, і направлені на дотримання права особи на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, на створення сторонам рівних і найбільш сприятливих умов при розгляді справи і виконанні рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно побудованої двоповерхової прибудови до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, тобто спір виник з приводу нерухомого майна, що територіально відноситься до Приморського району м. Одеси.

Таким чином, з огляду на місцезнаходження нерухомого майна, виходячи з положень ст. 114 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, справа підсудна саме Приморському районному суду м. Одеси.

Твердження апелянта ОСОБА_8, про те, що справа підсудна Київському районному суду м. Одеси, так як вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, є безпідставними, оскільки такі спори повинні розглядатись за правилами виключної підсудності. Пред'явлення позовів по справах, перерахованих у ст. 114 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали), в інші суди, крім зазначених в ній, не допускається. Такі ж положення містяться у ст. 30 ЦПК України в новій редакції.

За змістом ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та прийнята з порушенням правил підсудності не приймаються до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 1 п. 1 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 05 квітня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

А.І. Дрішлюк