ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4023/19 Справа № 210/5355/18 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2019 року, яке ухвалене суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась її донька ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2

20.09.2018 року ОСОБА_3 досягла повноліття, є студенткою денної форми навчання Вищого державного навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет». Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року.

Відповідач має матеріальну можливість надавати повнолітній доньці утримання, адже, працює заливальником металу в ТОВ «Ливарно-механічний завод», яке є дочірнім підприємством «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Однак, відповідач повністю усунувся від виконання свого обов'язку, передбаченого ст. ст. 198, 199 СК України, матеріальної допомоги доньці не надає.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до закінчення ОСОБА_3 навчання - 30 червня 2022 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3, яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заява, а саме з 21 вересня 2018 року, і до закінчення останньою навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, - зважаючи на те, яка з зазначених обставин настане першою.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позов частково, стягнути з нього на корись позивачки на утримання повнолітньої ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позовної заява, а саме з 21 вересня 2018 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, - зважаючи на те, яка з зазначених обставин настане першою, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що він з 2010 року мешкає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на його утриманні. Також на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_4 та її донька від попереднього шлюбу ОСОБА_5, яка є студенткою. Дані обставини судом першої інстанції враховані не були. Крім того, він добровільно продовжує сплачувати аліменти на ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). Зазначає, що розмір аліментів на повнолітню дитину, відповідно статті 200 СК України, визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

Відповідно свідоцтва про шлюб від 15 травня 2010 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с. 11).

Згідно довідки Криворізького державного педагогічного університету від 10.09.2018 року № 20/550, ОСОБА_3 є студентом першого курсу, групи ПНІ-18, психолого-педагогічного факультету, денної форми навчання Наказ про зарахування від 07 серпня 2018р. за № 693-С. Термін навчання складає: з 01.09.2018 року по 30.06.2022 рік (а.с. 13).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, на період її навчання в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року і до завершення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23-х років, суд першої інстанції виходив з майнового положення сторін, з того, що відповідач працездатний, законодавством передбачено його обов'язок надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, оскільки остання навчається, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, визначений судом розмір аліментів є достатнім для утримання повнолітньої доньки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України.

Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивачки, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов'язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, а також з факту досягнення ОСОБА_3 повноліття й продовження нею навчання, при цьому визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи, повнолітня ОСОБА_3 самостійного заробітку не має, оскільки навчається на 1-му курсі денного відділення психолого-педагогічного факультету Криворізького державного педагогічного університету, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Забезпечення ж її утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків - батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 (ст. 180 СК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітній доньці, проте в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходів), щомісячно, на що надав докази того, що з нього добровільно стягуються аліменти, за його заявою, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходів), що свідчить про його бажання матеріально утримувати свою повнолітню доньку на період навчання і колегією суддів вважаються ці доводи прийнятними.

Разом з тим відповідач в апеляційній скарзі вказує, що на його утримані перебуває ОСОБА_5 - донька ОСОБА_4 з якою він проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу, проте доказів на підтвердження зазначеної обставини не надав, тому колегія суддів це посилання не бере до уваги.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача щодо перебування на його утриманні двох малолітніх доньок - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх матері ОСОБА_4, колегія суддів бере до уваги та вважає, що відповідач ОСОБА_2, маючи на утриманні ще двох дітей та дружину не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі 1/5 частини від доходу своїй повнолітній доньці ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, також врахувати те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 з 1/5 до 1/6 частини всіх видів доходу.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими, посилання відповідача в апеляційній скарзі, про те, що розмір аліментів на повнолітню дитину, відповідно статті 200 СК України, визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку, в зв'язку з чим, вважає за необхідне виключити в резолютивній частині рішення суду в другому абзаці фразу «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 січня 2019 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої ОСОБА_3, яка продовжує навчання з 1/5 частини до 1/6 частини щомісячно.

Виключити в резолютивній частині рішення суду в другому абзаці фразу «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: