У Х В А Л А

19 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 352/367/17

Провадження № 14-640 цс 19

Велика Палата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Гудими Д. А.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» (далі - ТзОВ «Кей-колект»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про скасування рішення та запису про реєстрацію права власності

за касаційною скаргою ТзОВ «Кей-колект» на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2018 року і

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року позивачка звернулась із позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати:

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 січня 2016 року № 27851903 приватного нотаріуса Кобелєвої А. М. про державну реєстрацію права власності на домоволодіння загальною площею 428,2 кв. м на АДРЕСА_1 (далі - домоволодіння) за ТзОВ «Кей-колект» (далі - рішення про державну реєстрацію прав);

запис приватного нотаріуса Кобелєвої А. М. про право власності від 18 січня 2016 року № 12948229 про державну реєстрацію права власності на домоволодіння за ТзОВ «Кей-колект» на підставі договору іпотеки, посвідченого 27 квітня 2006 року приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Строєвим О. С. (далі - запис про право власності).

Мотивувала позов такими обставинами:

- 26 квітня 2006 року позивачака та Акціонерний комерційний інноваційний банк (далі - АКІБ) «УкрСиббанк» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «УкрСиббанк») уклали кредитний договір № 144/142-06 (далі - кредитний договір), згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 165 000 дол. США на строк до 23 квітня 2021 року;

- 27 квітня 2006 року позивачка як іпотекодавець і АКІБ «УкрСиббанк» уклали іпотечний договір за реєстровим номером Д0140 (далі - договір іпотеки). Згідно з умовами цього договору з метою забезпечення виконання зобов`язань позивачки (позичальниці) за кредитним договором іпотекодавці передали в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» домоволодіння, яке є її власністю;

- 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» і ТзОВ «Кей-колект» уклали договір факторингу № 1, згідно з умовами якого банк відступив ТзОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором, а також уклали договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки;

- 18 січня 2016 року приватним нотаріусом прийнято рішення № 27851903 про державну реєстрацію права власності на домоволодіння за ТзОВ «Кей-колект та вчинено відповідний запис № 12948229 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТзОВ «Кей-колект» не подало повідомлення про наявність заборгованості, вимоги про її погашення, окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Зазначені документи позивачці не надсилались. Тому позивачка неправомірно була позбавлена права власності на домоволодіння;

- спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватись судами за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).

15 травня 2018 року Тисменицький районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив.

Мотивував рішення такими обставинами:

- надане приватним нотаріусом Петренком Я. В. як доказ надіслання письмової вимоги ТзОВ «Кей-колект» рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить відмітки одержувача ОСОБА_1 про його отримання із зазначенням дати отримання;

- не здійснивши належним чином повідомлення позивачки про звернення стягнення на предмет іпотеки і не надавши останній строк на погашення заборгованості, ТзОВ «Кей-колект» не могло набути у власність предмет іпотеки;

- державну реєстрацію права власності на домоволодіння за ТзОВ «Кей-колект» здійснено з порушенням статей 9, 15 Закону України «Про іпотеку», пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Тому рішення про реєстрацію права власності є протиправним і підлягає скасуванню.

12 вересня 2018 року Апеляційний суд Івано-Франківської області ухвалив постанову, якою залишив без змін рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2018 року.

Мотивував постанову такими обставинами :

- ТзОВ «Кей-колект» при зверненні до нотаріуса із заявою про реєстрацію права власності не було надано достатніх документів, які б підтвердили належність у товариства права вимоги за договором іпотеки від 27 квітня 2006 року;

- позов заявлено з підстав порушення права власності фізичної особи - позивачки на домоволодіння внаслідок дій ТзОВ «Кей-колект» і нотаріуса щодо реєстрації такого права на це майно за іпотекодержателем. Відповідно позовні вимоги не обґрунтовувалися виключно незаконністю дій приватного нотаріуса як суб`єкта, наділеного владними управлінськими функціями державного реєстратора. Тобто спір випливає з договірних правовідносин, пов`язаних із захистом права позивача та з належним виконанням договору іпотеки. Тому справа правильно вирішена за правилами цивільного судочинства.

У жовтні 2018 рокуТзОВ «Кей-колект» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2018 року і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. У разі неухвалення такого рішення просить постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Мотивує касаційну скаргу так :

- ТзОВ «Кей-колект» надіслало іпотекодавцю вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, яка є у матеріалах реєстраційної справи. Проте реєстраційна справа була витребувана лише у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М. Натомість вимога про усунення порушень та докази відправки знаходяться у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренка Я. В.;

- у позовній заяві позивачка просить надати оцінку діям і рішенню державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень та мотивує позовні вимоги доводами про порушення приватним нотаріусом як державним реєстратором процедури державної реєстрації; ці позовні вимоги не є похідними від спору стосовно майна, а тому їх має розглядати адміністративний суд. Вказане обґрунтовує висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 14 червня 2016 року у справі № 826/4858/15, та Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постановах від 4 квітня 2018 року у справі № 826/9928/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 13 червня 2018 року у справах № 803/1125/17 і № 820/2675/7 та від 25 липня 2018 року у справі № 128/3652/16-ц.

5 листопада 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження.

25 вересня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

2 жовтня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки ТзОВ «Кей-колект» оскаржує рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2018 рокучерез порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції.

Відповідно до частини шостої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; зі змінами відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи» від 2 жовтня 2019 року № 142-IX, який набрав чинності 19 жовтня 2019 року, далі - Закону № 142-IX) справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Отже, касаційна скарга, передана до набрання чинності Закону № 142-IX, проте не прийнята до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цього Закону.

Пункт 3 частини шостої статті 403 ЦПК України передбачає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що вже висловлювала позицію щодо юрисдикції суду у подібних до справи № 352/367/17 правовідносинах.

Зокрема, у справі № 524/6352/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку що спори про визнання незаконними та скасування рішень нотаріусів, які діяли на виконання делегованих повноважень державного реєстратора, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно розглядаються за правилами цивільного судочинства, якщо такі спори стосуються захисту цивільного права, зокрема випливають з договірних відносин, і якщо немає підстав для їх розгляду за правилами адміністративного судочинства (див. постанову від 23 січня 2019 року).

Близькі за змістом висновки щодо юрисдикції суду у подібних правовідносинах також викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі № 638/20000/16-ц, від 13 березня 2019 року у справах № 753/1534/16-ц та № 757/39920/15-ц.

У справі № 352/367/17 суди першої та апеляційної інстанцій не встановили обставин, які б могли вплинути на застосування висновків Великої Палати Верховного Суду щодо юрисдикції суду у вказаних справах. Отже, розгляд цієї справи Великою Палатою Верховного Суду є недоцільним.

Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Оскільки Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала у своїх постановах висновок щодо юрисдикції суду у подібних правовідносинах, то справу № 352/367/17 необхідно повернути на розгляд відповідній колегії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною шостою статті 404 ЦПК України,Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, про скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальності «Кей-Колект» на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2018 року повернути на розгляд відповідній колегії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкВ. С. Князєв
Т. О. АнцуповаЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукО. Б. Прокопенко
Ю. Л. ВласовЛ. І. Рогач
М. І. ГрицівВ. Ю. Уркевич
Ж. М. ЄленінаО. Г. Яновська
О. С. Золотніков