Справа № 646/3082/19
№ провадження 2/646/1403/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Шелест І.М.,

за участю секретаря судового засідання Хілінського М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора (м. Харків, м-н Конституції, 1, Палац праці, п-д 7) про встановлення юридичного факту та визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом та просить встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, РНОКПП - НОМЕР_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер у місті Харкові ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час його смерті та спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла у місті Харкові ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час її смерті, за адресою: АДРЕСА_1 . та визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою міста Харкова, громадянкою України, РНОКПП - НОМЕР_1 , право приватної власності на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер у місті Харкові ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , яка померла у місті Харкові ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 ( родове прізвище ОСОБА_6 ) мотивує тим, що вона, як спадкоємець за законом за правом представлення своїх дідуся та бабусі подружжя ОСОБА_4, прийняла після їхньої смерті спадщину фактично, вступила у володіння та користування спадковим майном - житловим будинком із надвірними будівлями, розташованим у АДРЕСА_1 , виконує відносно нього всі обов`язки власнику, але оформити свої спадкові права не може у зв`язку із відсутністю в неї за сімейними обставинами реєстрації у зазначеному будинку. Позивач посилається на те, що вона та її двоюрідна сестра відповідач за позовом ОСОБА_2 залишились єдиними нащадками сім`ї ОСОБА_6 , але ОСОБА_7 на спадщину після дідуся ба бабусі не претендує, постійно проживає у сусідньому будинку, побудованому її батьком. Позивач неодноразово бажала відновити свою реєстрацію за адресою родового будинку, а також оформити свої спадкові права, але нотаріус не приймає у неї заяву за відсутністю реєстрації за адресою відкриття спадщини, а відновити реєстрацію вона не може, бо не має ніяких прав відносно спадкової нерухомості. З метою захисту своїх прав спадкоємця вона вимушена звернутись до суду за встановленням юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцями та визнанням за нею права власності на спадкову нерухомість.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Фуженкова Н.Б. підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі, надала пояснення відповідні вищенаведеному, у межах позову.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечувала, просила задовольнити вимоги ОСОБА_1 , підтвердила обставини, на які остання посилалась у позовній заяві. Відповідач пояснила, що вона та її двоюрідна сестра ОСОБА_1 з часу народження постійно проживали у будинку АДРЕСА_1 , який побудували їхні дідусь та бабуся подружжя Світличні; що їхній старший син ОСОБА_8 , який був батьком позивачки, постійно проживав однією сім`ю із дідусем та бабусею, а сім`я їхнього молодшого сина ОСОБА_9 , який був її батьком, побудував собі поряд з батьками житловий будинок за АДРЕСА_1 1977 р. ОСОБА_1 вийшла заміж та продовжувала проживати із батьками, у подальшому сестра у 80-і роки виїздила до чоловіка на нетривалий строк, але згодом знову повернулась та з цього часу постійно проживає у будинку; вона доглядає будинок, неодноразово робила у ньому ремонт. Відповідач ОСОБА_2 не має ніяких вимог до спадкового будинку, із заявами до нотаріусу не зверталась, спадщину не приймала та неї не претендує.

Представник третьої особи - Першої Харківської державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у своїй заяві до суду просить слухати справу за відсутністю представника.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить за правом власності ОСОБА_4 , на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 19.04.1963 р. Виконкомом Жихарської селищної ради.Право власності належним чином зареєстроване КП «ХМБТІ» 22.05.1963 р. за р.№887. Зазначений житловий будинок, загальною площею 74,6 кв.м, житловою площею 15,2 кв.м, та надвірні будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 1193 кв.м, земельна ділянка не приватизована.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Харкові, у віці 74 років помер власник будинку ОСОБА_4 ,1910 р.н., про що Відділом РАЦС по м.Харкову за №4 ХМУЮ зроблений відповідний актовий запис за №4274 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ). Заповіту він не залишив. Його спадкоємцями за законом першої черги були: дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11, його син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10, та за правом представлення його онука ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12.

Позивач успадкувала після смерті дідуся ОСОБА_4 за правом представлення, як дочка його сина ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач та бабуся ОСОБА_5 прийняли спадщину фактично, як особи, які на час смерті спадкодавцю постійно проживали з ним однією сім`єю, користувались спадковим житловим будинком,свої спадкові права вони своєчасно не оформили.

Син спадкодавцю ОСОБА_9 спадщину після батька не приймав, до нотаріусу не звертався, на спадкове майно ніколи не претендував. Він постійно проживав у житловому будинку по АДРЕСА_2 у побудованому ним будинку та помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заповіту померлий не залишив. Його спадкоємцем за законом першої черги була його дружина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та його дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у місті Харкові, у віці 79 років, померла бабуся позивача ОСОБА_5 . Її спадкоємцями за законом за правом представлення є ОСОБА_1 - дочка її померлого сина ОСОБА_8 та ОСОБА_2 - дочка її померлого сина ОСОБА_9 . Спадщину після бабусі прийняла тільки позивач, бо на час її смерті проживала разом з нею однією сім`єю у спадковому будинку. Відповідач ОСОБА_2 спадщину після бабусі не приймала та на неї ніколи не претендувала.

Відомості про народження та смерть всіх зазначених осіб підтверджуються наданими позивачем відповідними свідоцтвом про народження ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 .

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у зв`язку із одруженням змінили родове прізвище на прізвища чоловіків, про що надали відповідні свідоцтва про шлюб.

Як вбачається з відомостей з громадянського паспорту позивача про реєстрацію у зазначеному будинку, остання була у ньому зареєстрована з 1973 по 1989 роки, згодом змінила свою реєстрацію на адресу: АДРЕСА_3 , яку припинила у 2008 року. На теперішній час ОСОБА_1 за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМСУ в ХО, зареєстрованою у місті Харкові не значиться.

Як пояснили сторони за справою, ОСОБА_1 припинила свою реєстрацію у батьківському будинку за складними сімейними обставинами, це було нетривалий час, а фактично сім`я ОСОБА_17 залишилась проживати у будинку по АДРЕСА_2 до теперішнього часу.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтвердили зазначені вище відомості та пояснили, що ОСОБА_1 , яку вони всі знають змалку, постійно проживала у будинку по АДРЕСА_1 , з нього вийшла заміж, народила трьох дітей та продовжує проживати до теперішнього часу; що деякий час вона була відсутньою у батьківському будинку, але в ньому залишались проживати її матір та її діти; що саме ОСОБА_1 та її матір доглядали дідуся та бабусю ОСОБА_4 та поховали їх; що після їхньої смерті ОСОБА_1 є фактичним власником будинку, сплачує всі обов`язкові платежі, ремонтує та поліпшує будинок.

Виникла ситуація, при якій, з одного боку, позивач не може відновити реєстрацію за адресою родового будинку, бо не має відносно нього належним чином оформлених спадкових прав, з іншого боку, не може оформити свої спадкові права нотаріально, бо не має доказів реєстрації у спадковому будинку на час смерті всіх спадкодавців, вимусила її з метою захисту своїх спадкових прав звернутись до суду з дійсною позовною заявою.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п.9 Роз`ясень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Частиною другою ст.315 ЦПК України зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у пункті 3 роз`яснено: «Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення

факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При цьому, відповідно до Роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», п.1 «Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.».

У своїй Постанові від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц, Верховний Суд, звернув увагу на те, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що юридичні факти смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбулися у період дії Цивільного Кодексу УРСР у редакції 1963 року, який передбачав фактичне прийняття спадщини спадкоємцями.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Стаття 548 ЦК УРСР встановлювала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Стаття 549 ЦК УРСР у редакції 1963 р. встановлювала: «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном... Зазначені в цій статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.». Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Спадщину у вигляді родового житлового будинку позивач прийняла фактично, бо на час смерті титульного власнику будинку - свого дідуся ОСОБА_4 вона постійно проживала з ним разом за адресою будинку. Вона також фактично прийняла спадщину після своєї бабусі ОСОБА_5 , яка фактично вважалась співвласником та спадкоємцем свого чоловіка ОСОБА_4 , але не оформила свої спадкові права належним чином, бо на час смерті бабусі позивач постійно проживала з нею разом за адресою будинку.

Спадкування позивачем житлового будинку після спадкодавців ОСОБА_4 відбулося у порядку ст.ст.529,548,549 ЦК України ( 1963 р.), а тому право власності на спадщину після них повинно бути визнане згідно цих законів.

Судом встановлено, що після смерті спадкодавців позивач фактично багато років вважає себе власником спадкового житлового будинку, відносно нього вона виконує всі обов`язки власнику: доглядає будинок, ремонтує його за свої кошти, сплачує всі обов`язкові платежі. Як вбачається з наданих квитанцій про сплату страхових платежів, земельного податку, на ім`я позивача з 1993 року відкритий рахунок про плату на землю ( місцевий податок) за № ; на її ім`я відкритий рахунок про сплату комунальних платежів за №100103587; з нею неодноразово укладався договір про користування електроенергією у будинку, договір про вивіз сміття з приватного сектору за особистим рахунком №21725.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцями підтверджується також актом мешканців району від 01.03.2019 р., довідкою ЖЄВ №62 від 08.04.2013 р. щодо проживання ОСОБА_21 у будинку АДРЕСА_2 , наявністю в неї оригіналів всіх особистих документів її спадкоємців та членів їхньої родини.

Об`єктивно оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_21 фактично проживала у спадковому житловому будинку на час смерті його власників, що відсутність у неї реєстрації за місцем проживання у родовому будинку, не позбавляє її прав на фактично отриману у спадок нерухомість, яка є її постійним житлом.

Встановлені судом факти та обставини щодо успадкування Позивачем спірної нерухомості підтверджуються належними доказами, які містяться у матеріалах справи.

На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Суд вважає, що Позивач обрав належний спосіб захисту своїх прав власнику та надав належні докази, що підтверджують наявність цих прав, а тому задовольняє його вимоги у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.,ст.2,5,12,13,76-82, 89, 259, 263-265,273,354,355 ЦПК України, ст.,ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, ст.,ст.15, 16, 1216-1218, 1261, 1266, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», с у д,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, РНОКПП - НОМЕР_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер у м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_8 , на час його смерті та спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла у м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час її смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, РНОКПП - НОМЕР_1 право приватної власності на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер у місті Харкові ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , яка померла у місті Харкові ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 26.12.2019.

Суддя І.М. Шелест