Провадження № 2-зз/643/64/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді - Майстренко О.М., при секретарі - Постульга О.Г., розглянув заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики-,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову щодо накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 , вжиті на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики .

В обґрунтування заяви заявник ОСОБА_1 посилається на те, в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 643/13519/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року у справі № 643/13519/16-ц було застосовано захід забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Станом на теперішній час у ОСОБА_1 відсутня можливість здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: зазначену вище квартиру, у зв`язку з існуванням заборони на її відчуження. Таким чином, права ОСОБА_1 на звернення стягнення, як законного Іпотекодержателя, порушуються, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду з вказаною заявою .

Заявник , представник заявника в судове засідання не з`явились , просили слухати справу у їх відсутність.

Позивач, відповідач в судове засідання не з`явився , належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Кредитним договором № 6/4/35/2008/840-К/105 від 15.04.2008 року ВАТ КБ «Надра» було надано ОСОБА_4 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 24 800,00 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим Договором .

Між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» укладено Договір іпотеки № 6/4/35/2008/980-1/107, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., 15.04.2008 року, зареєстрований за реєстровим №1177, відповідно до якого ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язання за Основним договором було передано в іпотеку ВАТ КБ «Надра» нерухоме майно: однокімнатну ізольовану квартиру, житловою площею 16,6 кв.м., загальною площею 32,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, ВАТ КБ «Надра» було укладено з ОСОБА_5 Договір поруки № 6/4/35/2008/840-П/106 від 15.04.2008 року, відповідно до якого вона поручились перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору № 6/4/35/2008/840-К/105 від 15.04.2008 року. Відповідно до абз.2 п. 1.1. Розділу 1 цього Договору Поручитель повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для Позичальника Кредитним договором.

Між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 6/4/35/2008/840-К/105 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором та Договір про відступлення прав за Договором іпотеки від 12.06.2019 року, за яким ПАТ «КБ «Надра» 12.06.2019 року відступив права вимоги за Кредитним договором № 6/4/35/2008/840-К/105 від 15.04.2008 року та Договором поруки № 6/4/35/2008/840-П/106 від 15.04.2008 року, а також Договором іпотеки № 6/4/35/2008/980-1/107, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., 15.04.2008 року, зареєстрований за реєстровим № 1177

Таким чином, з 12.06.2019 року Іпотекодержателем за Договором іпотеки № 6/4/35/2008/980-1/107, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., 15.04.2008 року, є ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 170249718 від 12.06.2019 року.

Після переходу прав іпотекодержателя ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо про наявність обтяження предмету іпотеки, накладеного ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року у справі № 643/13519/16-ц, а саме: заборона на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 систематично не виконуються зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на теперішній час утворилась заборгованість у розмірі 43 965,91 дол. СІНА, що за курсом НБУ еквівалентна 1 156 257,26 (один мільйон сто п`ятдесят шість тисяч двісті п`ятдесят сім гривень 26 копійок) грн

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_1 24.06.2019 року звертався до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з вимогою, в якій зазначив на необхідності погасити заборгованість за кредитним договором у 30-денний термін з моменту отримання вимоги, а також попередив про намір, у разі невиконання основного зобов`язання, здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки.

Внаслідок порушення боржником зобов`язання та спливу 30-денного строку у ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» з`явилось право задовольнити свої вимоги. Таке право іпотекодержателя визначено Статтею 5 Договору іпотеки № 6/4/35/2008/980-1/107 від 15.04.2008 року.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. З ст. 33, ст.ст. 36-38 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між Іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору- іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

У постанові Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі № 815/1922/15 було викладено правовий висновок, який передбачає, що наявність зареєстрованого обтяження на об`єкт нерухомого майна унеможливлює державну реєстрацію права власності на цей об єкт.

Таким чином, наявність обтяження предмету іпотеки, накладеного ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року у справі № 643/13519/16-ц, позбавляє ОСОБА_1 можливості реалізувати наявний у нього обсяг прав іпотекодержателя, що обумовлює необхідність скасування заходів забезпечення позову, накладених судом.

Відповідно до ч.7 ст.З Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеного в постанові від 31.10.2018 року у справі № 923/1105/17:

«Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/4772/17.»

Тобто, права ОСОБА_1 як іпотекодержателя на задоволення вимог, забезпечених іпотекою, за рахунок квартири

АДРЕСА_1 мають найвищий пріоритет.

Частиною 9 статті 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2017 року у справі № 643/13519/16-ц позовну заяву ОСОБА_2 суд залишено без розгляду.

На підставі ч. 1, 4 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 158, 259, 260, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року у справі 643/13519/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики .

Скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_6 .

Копію ухвали направити сторонам по справі для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Майстренко О.М