Справа № 185/4157/19
Провадження № 2-з/185/33/19
У Х В А Л А

16 травня 2019 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гаврилов В.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування коштів за безпідставно набуте майно.

Одночасно з позовною заявою, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з поданою заявою та документами додані до неї, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст.150 ЦПК.

Вимоги до форми і змісту заяви про забезпечення позову наведені у статті 151 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: п. 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами тощо.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У заяві про забезпечення не обґрунтовано та доданими документами не підтверджено належність майна, на яке заявник просить накласти арешт відповідачу ОСОБА_2

Окрім цього, вартість майна на яке заявник просить накласти арешт значно більша ніж ціна позову .

Таким чином, через невідповідність заходів забезпечення позову заявленим вимогам, суд позбавлений можливості перевірити обсяг позовних вимог та їх співмірність із заявленим забезпеченням позову.

Викладене приводить суд до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику, оскільки вказані вище обставини не дають змоги суду прийняти законне та обґрунтоване рішення за даною заявою.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 151-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування коштів за безпідставно набуте майно - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя: В. А. Гаврилов