Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права власності на земельну ділянку,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0898 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 07.07.1999 року мати позивачки ОСОБА_3 придбала житловий будинок із надвірними будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Восьмою харківською державною нотаріальною конторою від 07.07.1999 р. за №4-1810. 25.08.1999 р. ОСОБА_3 померла. Після її смерті позивачка набула права власності на вищенаведений будинок в порядку спадкування за законом, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2018 р. У свідоцтві про право на спадщину в складі спадкового майна не відображено земельну ділянку під вищенаведеним будинком, загальною площею 0.0898 га. Тому, позивачкою не було здійснено державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку, яка по даний момент зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 , колишнім власником зазначеного будинку, на підставі державного акту на право власності на землю від 03.08.1998 р. серії НОМЕР_1 . На час оформлення та державної реєстрації купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в липні 1999 p., діяли положення Земельного кодексу Української РСР в редакції від 06.04.1990 року. Згідно зі ст. 30 вказаного нормативного акту, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Тому, в момент переходу права власності на наведений будинок до ОСОБА_3 перейшло і право власності на дану земельну ділянку. Але належним чином вона не встигла оформити наведене право, тому позивачка звернулася до суду.
В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність та винести рішення на розсуд суду.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився, подав пояснення, в яких просять проводити розгляд справи в їх відсутність та ухвалити рішення відповідно до вимог законодавства.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
07 липня 1999 року ОСОБА_3 , мати позивачки ОСОБА_1 придбала житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Восьмою харківською державною нотаріальною конторою від 07.07.1999 р. за №4-1810.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2018 р. позивачка отримала у спадщину, після померлої ОСОБА_3 , житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 .
У свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна не входила земельна ділянка під житловим будинком, загальною площею 0,0898 га.
Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0898га., згідно державного акту на право приватної власності на землю від 03.08.1998 р. серії ХР НОМЕР_2 , передана у власність ОСОБА_2 .
Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28.11.2018р. станом на 29.12.2012р. у відділі обліковується державний акт на право приватної власності на землю за № 2383 від 03.11.1998р. за ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0898га.
Таким чином, державна реєстрація права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0898га залишається зареєстрована за ОСОБА_2
На час оформлення та державної реєстрації купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в липні 1999 p., діяли положення Земельного кодексу Української РСР в редакції від 06.04.1990 року.
Згідно зі ст. 30 Земельного кодексу Української РСР (в редакції 1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.
Згідно з ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Тобто, в момент переходу права власності на будинок до ОСОБА_3 перейшло і право власності на дану земельну ділянку.
Це визначено в правовій позиції Верховного Суду України (справа за № 6-225цс16) за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.
Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно, новий власник такого майна стає власником або користувачем земельної ділянки, на якій знаходиться будівля.
Враховуючи викладене, суд вважає, що за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0898 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265ЦПК України, ст.30 Земельного Кодексу (в редакції 1990р.), ст.ст. 120, 125 ЗК України, ст. 1216 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційни номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0898 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 14.06.2019року.
СУДДЯ