Житомирський апеляційний суд
Справа №285/221/16-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 59 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №285/221/16ц за заявою ОСОБА_2 про заміну способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2018 року, яка постановлена суддею Коцюбою О.М. в м. Новограді-Волинському

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2016 року у справі № 285/221/16-ц. При цьому зазначає, що вказаним рішенням позов ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом задоволено частково. Вирішено вселити ОСОБА_3 разом із неповнолітніми дітьми у квартиру АДРЕСА_1

Вимоги заявник обґрунтовує тим, що у вищезазначеній квартирі окрім позивачки з двома дітьми проживає сім'я відповідача, яка складається з його дружини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, двох малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, та його матері - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 Однак, спільне проживання з позивачкою спричиняє постійні сварки та конфлікти.

Враховуючи зазначене, заявник просить змінити спосіб виконання судового рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16.03.2016 року у справі № 285/221/16-ц, зобов'язавши ОСОБА_2, як відповідача, орендувати інше житло в місті Новоград-Волинський для позивача ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яке має відповідати необхідним умовам для проживання.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою заяву про зміну порядку і способу виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2016 року задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що на даний час апелянт позбавлений можливості належним чином виконувати зазначене рішення суду через те, що у вищезазначеній квартирі окрім позивачки з двома дітьми проживає сім'я відповідача, яка складається з п'яти осіб. Спільне проживання створює для мешканців квартири постійні конфлікти. Суд не звернув уваги, що позивачка нанесла тілесні ушкодження дружині та сину апелянта, що підтверджується матеріалами звернення до правоохоронних органів. А тому, спільне проживання в одному приміщенні на думку заявника є фактично неможливим.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав. Просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення зави.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, з невідомих суду причин. Хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно положення ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Таким чином, заява ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення суду про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом з причини неможливості спільного проживання з позивачкою в одному приміщенні шляхом зобов'язання заявника, як відповідача, орендувати для позивача та дітей інше житло в місті Новоград-Волинський, не є зміною способу виконання рішення суду в контексті положень ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 435 ЦПК України. Вказана вимога породжує інші суспільно-правові відносини між сторонами і порушує права ОСОБА_3 і її неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житло та суперечить змісту рішення суду, яким вирішено - вселити ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви є обґрунтованим.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий Судді