Справа № 182/7817/18
Провадження № 2/0182/486/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.01.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що з 20 липня 1959 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 1963 року, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 676, належить 9/39 частин домоволодіння № 45 по вул. Плавнева (до перейменування Менжинського) в м. Нікополі Дніпропетровської області.

13 січня 2018 року ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначену частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Плавнева, буд. 45.

За життя, а саме 05 лютого 1999 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 304, яким все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося заповів позивачу.

Осіб які б мали право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_3 немає.

Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка та звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак 10 вересня 2018 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 своєю постановою вих. № 353/02-31 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у звязку з будівництвом житлових будинків та споруд у 1981 році було перераховано ідеальні долі часток співвласників домоволодіння із заміною документів на свідоцтва про право власності, але спадкодавець ОСОБА_3 не звертався до КП «НМБТІ» та не оформив належним чином документи.

Згідно відомостям КП «НМБТІ» розмір частки спадкодавця ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 45 по вул. Плавнева (до перейменування Менжинського) складає 82/183 часток.

Зважаючи на те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_3, прийняла спадщину у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та з урахуванням того, що спадкодавець правомірно набув право власності на частку спірного домоволодіння, тому ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовні вимоги та визнати за нею право власності на 82/183 частин житлового будинку «Д», розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Плавнева, буд. 45 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 13 січня 2018 року.

В судове засідання позивач не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_2 з позовом ознайомлена, в судове засідання не зявилася та надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.48)

Оскільки відповідач в повному обсязі визнав позов ОСОБА_1 суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20 липня 1959 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.6). Від даного шлюбу мають дітей: ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) та ОСОБА_6, який помер 05 листопада 2004 року (а.с.7,8,10).

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 1963 року, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 676, належить 9/39 частин домоволодіння № 45 по вул. Плавнева (до перейменування Менжинського) в м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с.11,12).

13 січня 2018 року ОСОБА_3 помер (а.с.5).

Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначену частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Плавнева, буд. 45 (а.с.13).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 05 лютого 1999 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим № 304, яким все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося заповів позивачу (а.с.9,36).

Осіб які б мали право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_3 немає.

Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно до дня його смерті проживала разом з ним за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Плавнева (Менжинського), буд. 45.

02 серпня 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

10 вересня 2018 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 своєю постановою вих. № 353/02-31 відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у звязку з будівництвом житлових будинків та споруд у 1981 році було перераховано ідеальні долі часток співвласників домоволодіння із заміною документів на свідоцтва про право власності, але спадкодавець ОСОБА_3 не звертався до КП «НМБТІ» та не оформив належним чином документи (а.с.19).

Згідно довідки КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1456 від 10 серпня 2018 року, після перерахування ідеальних часток співвласників домоволодіння, розмір частки ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 45 по вул. Плавнева (до перейменування Менжинського) складає 82/183 частини (а.с.21).

З цих підстав у суду не викликає сумніву той факт, що спірна частина домоволодіння дійсно належить спадкодавцю ОСОБА_3

Враховуючи те, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, спадкоємців, які б мали обов'язкову частку у спадщині немає, та приймаючи до уваги те, що спадкодавець ОСОБА_3 правомірно набув право власності на спірне спадкове майно, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на 82/183 частин житлового будинку «Д», розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Плавнева (до перейменування Менжинського), № 45, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 13 січня 2018 року в м. Нікополь Дніпропетровської області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,12,13,18,76,81,200,263-265 ЦПК України, ст. ст. 1268, 1270 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 82/183 частин житлового будинку «Д» за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Плавнева (до перейменування Менжинського), буд. 45, загальною площею 122,7 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 13 січня 2018 року в м. Нікополь Дніпропетровської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_7