ПОСТАНОВА
Іменем України

09 січня 2019 року

м. Кропивницький

справа № 405/770/18
провадження № 22-ц/4809/68/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Кіселика С.А., Мурашка С.І.,
секретар судового засідання Савченко Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2018 року у складі судді Драного В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на квартирному обліку,-

УСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2017 року №16 про перенесення дати зарахування на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 з 26.09.2007 року на 11.07.2002 року, зобов`язання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку з 11.07.2002 року.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що він є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі з 1996 року по даний час та відповідно чинного законодавства України має право на забезпечення житлом. На підставі рапорту 11.07.2002 року рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 він був зарахований на квартирний облік із сім`єю в кількості двох чоловік. На підставі рапорту у березні 2006 року були внесені зміни в квартирний облік, а саме: рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 він був зарахований на квартирний облік із сім`єю у кількості трьох осіб, а у січні 2012 року на підставі рапорту він був зарахований на квартирний облік у кількості чотирьох чоловік. Зазначає, що при взятті його на квартирний облік 11.07.2002 року було дотримано вимоги чинного на той час законодавства, яке визначало порядок забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців. Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2017 № 16 було прийнято рішення перенести дату постановки на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 з 11.07.2002 року на 26.09.2007 року у відповідності до п.13 п.п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.11.1984 року № 470 з сім`єю у складі чотирьох осіб, а також було скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2017 року № 10 щодо розподілу житла прапорщику ОСОБА_1 згідно загальної черги. Підставою для такого рішення був перегляд правомірності перебування на квартирному обліку, відповідно листа начальника КЕВ м. Кропивницький. В результаті перевірки його (позивача) облікової справи встановлено, що з 11 лютого 2003 року по 21.09.2007 рік він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить матері його дружини. Тобто вирішено, що позивач був забезпечений житловою площею згідно норми і поліпшення житлових умов не потребував. Проте, вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки свого житла він не має, у квартирі матері своєї дружини не проживав як член сім`ї наймача, а разом зі своєю сім`єю наймав житло у власника на підставі договору піднайму. Вважає, що відповідно до ст. 34 ЖК УРСР він має право на поліпшення житлових умов. Крім того зазначив, що житлова комісія військової частини НОМЕР_1 безпідставно в порушення вимог чинного законодавства України перенесла черговість на одержання жилого приміщення, порушивши його право на соціальних захист.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач проживаючи з сім`єю в квартирі, яка належить на правах приватної власності матері його дружини - ОСОБА_2 , на житловій площі 27,5 кв.м., яка є вищою встановленого мінімального рівня забезпеченості житловою площею, поліпшив свої житлові умови, в результаті чого відпали підстави для надання йому іншого жилого приміщення та відповідно взяття на облік.
Крім того, враховуючи, що позивач проживав за адресою: АДРЕСА_1 за договором найму менше 5 років, суд вважв, що підстави для залишення позивача на квартирному обліку протягом вказаного періоду відсутні.

Також суд вказав, що зазначені обставини, відповідно до п/п 1 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, є підставою для зняття громадян з квартирного обліку.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2017 року №16 про перенесення дати зарахування на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 з 26.09.2007 року на 11.07.2002 рік є неправомірним.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначено, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. ОСОБА_1 є військовослужбовцем з 1996 року і в даний час перебуває на посаді командира інженерного взводу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України. На підставі рапорту 11 липня 2002 року рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 був визнаний потребуючим поліпшення житлових умов і зарахований на квартирний облік із сім`єю в кількості двох осіб, він та його дружина. Таким чином, станом на 11 лютого 2003 року був постановлений і перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України. Тому йому не було необхідності як зазначив у своєму рішенні суд ставати на квартирний облік.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» Постановою Кабінету Міністрів України 3 серпня 2006 року № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Відповідно до вищевказаної постанови КМУ Наказом Міністерства оборони України від ЗО листопада 2011 року № 737, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 було затверджено інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Згідно вказаної Інструкції, а також пункту 34 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України (введену в дію наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 з наступними змінами), яке було чинним на момент зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік, всі питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців вирішуються замісцем проходження ними служби.

Вказується, що підставою для звернення до суду були неправомірні дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ,яка своїм рішенням від 13 грудня 2017 року за № 13 перенесла дату постановки на квартирний облік прапорщику ОСОБА_1 з 11 липня 2002 року на 26 вересня 2007 року у відповідності з пунктом 13 підпунктом 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних спілок від11 листопада 1984 року № 470 з сім`єю в складі чотирьох осіб. Тобто було перенесено черговість на одержання житла на п`ять років. Це було визнано представником відповідача.

Доказів підстав для перенесення черговості ОСОБА_1 суду відповідачем не надано.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення представника позивача Донченка А.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача за довіреністю Бабака Б.Т., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтями 34, 37 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, що була чинною в редакції з 17 червня 2016 року на час прийняття оскаржуваного рішення житлової комісії).
Відповідно до п. 1. 4 ч. 2 зазначеної Інструкції військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 01 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року N 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі.
Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства (п.1.5. Інструкції).
Згідно п. 1.6. з метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), гарнізонах створюються житлові комісії.
У своїй роботі житлові комісії керуються Конституцією України, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Житловим кодексом Української РСР, цією Інструкцією та іншими актами законодавства України (п. 10.2. Інструкції).
Відповідно до п. 10.11 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» 10.11. До повноважень житлової комісії військової частини належать:
зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов;
внесення змін до облікових даних військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку, у зв`язку зі зміною їх сімейного стану, набуттям ними права на пільги для отримання жилого приміщення;
розподіл 70 відсотків службової жилої площі, яка надійшла до військової частини;
погодження розподілу жилої площі, яка надається для постійного проживання;
перенесення черговості надання жилого приміщення на рік, якщо військовослужбовець чи особа, звільнена з військової служби, відмовиться від виділеного жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам та розміру;
скликання позачергових загальних зборів військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, у зв`язку з:
саморозпуском житлової комісії, оголошенням недовіри та виключенням члена (членів) комісії зі складу житлової комісії;
ініціюванням проведення довиборів члена (членів) житлової комісії.
Згідно п. 10.15. Організація та здійснення контролю за законністю перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, законністю розподілу жилої площі військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей, за правильністю оформлення облікових справ (додаток 7) покладаються на гарнізонні житлові комісії, житлові комісії органів військового управління, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій ЗС України, а також на Комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України.
Командири (начальники) військових частин, які затверджують рішення житлових комісій, зобов`язані в межах компетенції перевіряти законність прийнятих житловою комісією рішень.
Рішення житлових комісій може бути: переглянуто житловою комісією, яка прийняла це рішення, або її правонаступником з підстав, передбачених законодавством та цією Інструкцією; оскаржено до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.
Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію.
Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов`язання вчинити певні дії, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.
Згідно наданого позивачем листа Військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 року за № 2315, вбачається, що на підставі рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від року №10 ОСОБА_1 надано постійне житло згідно загальної черги в Кіровоградському гарнізоні за адресою: АДРЕСА_2 на сім`ю в складі 4 осіб (а.с.4-5). Згідно вимог житлового законодавства Список розподілу житлової площі пройшов погодження в Миколаївському ЗВ ВСП, затверджений начальником Кіровоградського гарнізону, пройшов перевірку в Головному КЕУ ЗС України, був затверджений на засіданні комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України. Разом з тим в частині у відповідності листа начальника КЕВ м Кропивницький від 21.10.2017 року №1805 була організована робота щодо перегляду правомірності перебування на квартирному обліку військовослужбовців частини. Згідно листа виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23.11.2017 року №5941/12-05-24 стало відомо, що на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Кіровоградської міської ради не було погоджено питання щодо надання квартири деяким військовослужбовцям, в тому числі ОСОБА_1 .

З метою з`ясування стану справ, з урахуванням діючих вимог житлового законодавства, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 перевірила документи військовослужбовців частини, які перебувають на квартирній черзі. За результатами перевірки облікової справи прапорщика ОСОБА_1 . комісія вважала встановленим, що прапорщик ОСОБА_1 зареєстрований в м. Кіровоград з 28.05.1993 року по 04.07.1997 року за адресою: АДРЕСА_3 (квартира батьків, забезпечений житлом згідно норми, поліпшення житлових умов не потребує). З 24.10.2000 року по 11.02.2003 року прапорщик ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (гуртожиток, проживає в гуртожитку, потребує поліпшення житлових умов). З 11.02.2003 року по 21.09.2007 року прапорщик ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (квартира мами дружини, забезпечений житловою площею згідно норми, покращив житлові умови, поліпшення житлових умов не потребує). З 26.09.2007 року по 24.10.2016 року прапорщик ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 (забезпеченість жилою площею нижче 6 кв. м., потребує поліпшення житлових умов). З 24.10.2016 року по теперішній час прапорщик ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 , при військовій частини НОМЕР_2 (забезпеченість жилою площею нижче 6 кв. м., потребує поліпшення житлових умов).

На квартирному обліку прапорщик ОСОБА_1 перебуває з 11.07.2002 року, коли був прописаний та проживав в гуртожитку. Враховуючи поліпшення житлових умов з 11.02.2003 року по 21.09.2007 року прапорщик ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку безпідставно.

Враховуючи зазначене, житловою комісією частини прийнято рішення щодо перенесення ОСОБА_1 в квартирній черзі на 26.09.2007 року, коли забезпеченість житловою площею стала менше 6 кв. м. Виходячи з прийнятих рішень, згідно розподілу постійного житла за адресою: АДРЕСА_7 , черга до ОСОБА_1 не надійшла.

За змістом листа від 23.11.2017 року виконкомом Кіровоградської міської ради повідомлено начальника Кіровоградського гарнізону полковника ОСОБА_3 та начальника КЕВ м. Кропивницького полковника Талпу Д.Ф. про те, що 21.11.2017 року відбулося засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Кіровоградської міської ради, за наслідками розгляду проекту рішень "Про затвердження рішення про надання квартир" комісія вважає, що житлові комісії за місцем служби військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_1 в порушення вимог житлового законодавства прийняли рішення про взяття громадян на квартирний облік з підстави проживання на житловій площі по договору піднайму у членів своєї родини; застосувавши пункт 13 Правил, уклавши з власником житла (членом родини) договір піднайму жилого приміщення у якому проживали на праві користування, вони створили умови для визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов. Комісія не погодила питання щодо надання квартир військовослужбовцям, зокрема ОСОБА_4 , та повертає їх облікові справи (а.с.7-8).

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2017 року № 16 прийнято рішення про перенесення дати постановки на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 з 11.07.2002 року на 26.09.2007 року у відповідності до п.13 п.п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.11.1984 року № 470 з сім`єю у складі чотирьох осіб, у зв`язку з перенесенням дати постановки на квартирний облік скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2017 року № 10 щодо розподілу житла прапорщику ОСОБА_1 згідно загальної черги (а.с.9-10).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданої на ім`я ОСОБА_1 , останній тимчасово з 2003 року прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , особистий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_2 (а.с.56).

Як вбачається з Витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2017 року № 16, з 11.02.2003 року по 21.09.2007 року прапорщик ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.01.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кріпким Ю.В., ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру під АДРЕСА_8 (а.с.57).

Відповідно до договорів піднайму від 15.01.2003 року та 26.05.2004 року ОСОБА_2 як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 здавала у піднайм ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_6 вказану квартиру (а.с.43,58,59).

За договором піднайму від 26.05.2005 року ОСОБА_2 як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 здавала в піднайм ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_6 строком на 5 років з 26.05.2005 року по 26.05.2010 рік вказану квартиру (а.с.42,60).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 ЖК УРСР та п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Радою Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок» № 470 від 11 грудня 1984 року (далі Правила), потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Згідно ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, які: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках.

Відповідно до пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, які: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських рад народних депутатів разом з радами профспілок; проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності.

Згідно пункту 38 Правил громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Відповідно до ст. 44 ЖК УРСР, громадянинові, який перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого пунктом 4 статті 40 цього Кодексу. Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Рішення про перенесення черговості приймається органами, які винесли рішення про взяття громадянина на облік потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно п. 43 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, громадянинові, який перебуває на квартирному обліку за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу, або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого підпунктом 4 пункту 26 цих Правил. Перенесення черговості на одержання жилого приміщення на рік може бути застосоване також до громадянина, який безпідставно відмовився від наданого жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам і розміру. Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Рішення про перенесення черговості приймається органами, які винесли рішення про взяття громадянина на квартирний облік.

Пункт 26 Правил передбачає випадки, коли громадяни знімаються з квартирного обліку.

Колегія суддів вважає, що рішення про перенесення дати постановки (зарахування) на квартирний облік позивача та членів його сім`ї з 11.07.2002 року на 26.09.2007 року (на п`ять років) є протиправним, виходить за межі повноважень житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 , суперечить вимогам норми п.п. 1 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених Постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради профспілок від 11.12.1984 року № 470, на яку є посилання як на підставу рішення комісії, і такі дії житлової комісії призвели до порушення прав позивача при розподілі житла.

Помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що при перенесенні дати зарахування позивача на квартирний облік відповідач діяв у межах вимог чинного законодавства, а тому підстави для визнання неправомірним та скасування рішення житлової комісії відсутні, адже такий висновок спростовується зазначеними нормами матеріального права.

Крім того, суд першої інстанції помилково вважав, що житлова комісія фактично зняла позивача з квартирного обліку на період з 11 лютого 2003 року по 21 вересня 2007 року у зв`язку з поліпшенням його житлових умов, враховуючи проживання сім`ї позивача за адресою: АДРЕСА_1 за договором найму менше 5 років, як передбачено п/п 1 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень.

Такі висновки спростовуються змістом позовної заяви та оскаржуваного рішення житлової комісії військової частини, враховуючи предмет і підстави позову, заявлені позовні вимоги та характер спірних правовідносин, а також положення ст. 1 ЦПК України, згідно з якою завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, поновлення на квартирному обліку задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2017 року №16 про перенесення дати зарахування на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 з 26.09.2007 року на 11.07.2002 року.

Зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку з 11.07.2002 року.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , місце знаходження: м. Кропивницький-5, код НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , 1057,02 грн. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: С.А. Кіселик

С.І. Мурашко