ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 500/5360/19

Апеляційне провадження №22-ц/813/7197/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року постановленою під головуванням судді Швець В.М.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу-Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області-Колечко Д.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2-4 виділених матеріалів).

Зміст заяви про забезпечення позову

Також, разом з позовною заявою представник ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій з метою забезпечення позову просив:

- накласти арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

- зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №1560 від 29 березня 2014року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно вказану нежитлову будівлю.

- заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.- АДРЕСА_2 - вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є боржником по виконавчому провадженню №59162638, відкритого на підставі виконавчого напису №1560 від 29 березня 2014 року вчиненого приватним нотаріусом Бондар І.М. щодо звернення стягнення на вказану нежитлову будівлю, тому просив забезпечити позов, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та здійснити ефективний захист, порушених прав позивачки(а.с.7-8 виділених матеріалів).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року заява про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №1560 від 29 березня 2014 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно-вказану нежитлову будівлю, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, до вирішення цієї справи по суті.

Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.-Одеська область, м.Черноморськ, вул.Данченка,7 кв . 5-вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.

Судове рішення мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (а.с.19 виділених матеріалів).

Доводи апеляційної скарги

В апеляційної скарзі представник Зауліна О.Г. в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі-ТОВ«ОТП Факторинг Україна») просить ухвалу суду скасувати, відмовити у заяві про забезпечення позову.

Неправильність судового рішення мотивовано порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, апелянт, зазначила, що:

- рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ«ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 850 890,56 грн.;

- 20 травня 2019 року на підставі заяви стягувача в останнє було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом виданим судом 27 березня 2013 року, винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди та про арешт майна боржника;

- 11 липня 2019 року складена постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 ;

- в зв`язку з відсутністю іншого майна, звернуто стягнення на нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності в рамках виконання виконавчого листа;

- 11 липня 2019 року винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали від 22 липня 2019 року;

- недопустимим є забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, заходами, які перешкоджають виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, а саме, накладанням арешту на нерухоме майно вказану нежитлову будівлю та заборону приватному виконавцю вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно без вказівки, що ця заборона встановлена у рамках виконання оскаржуваного виконавчого напису (а.с. 34-36 виділених матеріалів).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись апеляційним судом належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається,що 06 серпня 2008 року та від 13 серпня 2008 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитні договори.

13 серпня 2008 року з метою забезпечення зобов`язань за вказаними договорами укладено договір іпотеки, предметом якого стала нежитлова будівля загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 червня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ТОВ«ОТП Факторинг Україна» стягнуто заборгованість за кредитними договорами від 06 серпня 2008 року та 13 серпня 2008 року в загальному розмірі 2 850 890,56 грн.(а.с.42-44).

29 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу-Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за №1560 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення отриманих коштів в сумі 3 750 548грн.(а.с.10).

20 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області - Колечко Д.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про звернення стягнення на вказане нерухоме майно на підставі виконавчого напису(а.с.28).

Під час виконавчого провадження зазначене майно було арештовано, оцінено та передано в ДП «СЕТАМ» на публічні торги, проведення яких призначено на 22 липня 2019 року.

Звертаючись до суду позивачка посилалась на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. щодо звернення стягнення на вказану нежитлову будівлює таким,що не підлягає виконання, який вчинений з порушенням вимог закону.

Відповідно до ч. 1ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

З аналізу даної норми закону вбачається, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документа як вид забезпечення позову застосовується судом лише при оскарженні боржником такого виконавчого документа у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа, оскільки саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому законом передбачена можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Крім того, в даній справі підлягає застосуванню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За таких обставин, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вказаним виконавчим написом пов`язане з розглядом даної справи і виконанням можливого рішення за результатами її розгляду, вжиті заходи є співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №1560 від 29 березня 2014року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно вказану нежитлову будівлю.

Заява про забезпечення позову в цій частині в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до п.п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Тому інші вимоги позивачки про забезпечення позову щодо накладення арешту на вказане нерухоме майно, про заборону приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.- АДРЕСА_2 - вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно не підлягають задоволенню, оскільки суперечать вимогам п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили до уваги не приймаються, оскільки цивільним процесуальним законодавством прямо передбачено право боржника на оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса та можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову (п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому зупинення стягнення за виконавчим написом до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси стягувача.

Інші доводи апелянта до уваги не приймаються, оскільки є доводами, що стосуються розгляду справи по суті, яким суд під час розгляду справи надасть належну правову оцінку.

З огляду на викладене, ухвалу суду від 22 липня 2019 року необхідно скасувати в частині накладення арешту на вищевказане нерухоме майно - нежитлову будівлюта в частині заборони приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно, з відмовою в заяві ОСОБА_2 про забезпечення позову в цій частині.

В іншій частині ухвалу від 22 липня 2019 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року скасувати в частині накладення арешту на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та про заборону приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитру Миколайовичу вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

В заяві ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві власності та про заборону приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитру Миколайовичу - АДРЕСА_2 - вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно, відмовити.

В іншій частині ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року залишити без змін.

Копію ухвали надіслати до Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції, приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. для виконання

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2019 року

Головуючий

Судді: