ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 495/3777/18

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6607/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Абрамова Максима Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2018 року у складі судді Шевчук Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу у розмірі 120 000 доларів США та судових витрат.

Позивач посилався на те, що 01 квітня 2007 року ним було надано в борг відповідачам грошові кошти у розмірі 120 000 доларів США на строк до 01 квітня 2018 року, що було оформлено письмовою розпискою.

Оскільки позичальники борг не повертають позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

При розгляді справи учасники справи звернулися до суду з заявою про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2018 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 , згідно якої сторони дійшли наступної домовленості : між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 є спір про стягнення боргу.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнають позов в повному обсязі, але грошові кошти необхідні для повернення боргу ОСОБА_3 в теперішній час у відповідачів відсутні.

У ОСОБА_5 є нерухоме майно - будівля пекарні, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та має наступні характеристики: будівля пекарні літера А, основною площею 77,9 кв.м., а - тераса, а1 - навіс, № 1 - відмостка, загальна площа 101,3 кв,м., яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області 21 травня 2007 року і зареєстрованим у реєстрі за № 2000.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 передають в рахунок погашення боргового зобов`язання ОСОБА_3 вищевказане нерухоме майно.

ОСОБА_3 приймає в рахунок погашення боргового зобов`язання від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вищевказане нерухоме майно.

Після підписання сторонами даної мирової угоди право власності на вищевказане нерухоме майно , а саме : будівлю пекарні, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , переходить до ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, а саме : будівлю пекарні, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка має наступні характеристики: будівля пекарні літера А, основною площею 77,9 кв.м., а - тераса, а1 - навіс, № 1 - відмостка, загальна площа 101,3 кв.м.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення боргу закрито (а.с. 42-46).

В апеляційній скарзі представник Абрамов М.В. в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 48-53).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано того, що нерухоме майно, яке передане за мировою угодою, використовувалося в якості забезпечення позову та є предметом договірних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та предметом судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановлено, що згідно письмової розписки від 01 квітня 2007 року ОСОБА_4 зі своєю дружиною ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 120 000 доларів США на строк до 01 квітня 2018 року ( а.с.12).

Оскільки позичальники кошти не повертають позивач у травні 2018 року звернувся до суду з позовом про стягнення позики (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 09 липня 2018 року затверджена надана сторонами мирова угода, за якою в рахунок погашення боргу за ОСОБА_3 визнано право власності на нерухоме майно, а саме : будівлю пекарні, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка має наступні характеристики: будівля пекарні літера А, основною площею 77,9 кв.м., а - тераса, а1 - навіс, № 1 - відмостка, загальна площа 101,3 кв.м.

Визнаючи мирову угоду, суд першої інстанції не встановив, чи не суперечить мирова угода закону, чи не порушує вона права, свободи чи інтереси інших осіб, чи вчинена вона в інтересах обох сторін.

Встановлено, що будівля пекарні за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , та передана у власність ОСОБА_3 за мировою угодою, знаходиться під арештом за ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 01 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу ( а.с. 61-63).

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 30 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та скасовано заходи забезпечення позову, забезпечені ухвалою цього суду від 01 березня 2017 року ( а.с. 55-60).

Постановою Одеського апеляційного суд від 14 березня 2019 року рішення Іванівського районного суду Одеської області від 30 липня 2018 року скасовано. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 117000 доларів США та вирішено питання судових витрат ( а.с. 64- 69).

Крім того, спірне приміщення пекарні є предметом попереднього договору купівлі-продажу від 26 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.71-73).

Однак, при затвердженні мирової угоди щодо передачі приміщення пекарні у власність ОСОБА_3 за договором позики, суд не перевірив чи не порушують умови мирової угоди права та законні інтереси інших осіб та прийшов до передчасного висновку про затвердження мирової угоди.

При встановлених обставинах та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Абрамова М.В. підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст.368,374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Абрамова Максима Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 26 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді :