Ухвала

26 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 462/6732/18

провадження № 61-23067ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тодеренчук Софії Ігорівни на заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 113 094,66 грн, з яких: 112 560 грн, що еквівалентно 4 000 доларам США, - основна сума боргу, 534,66 грн - проценти за користування позикою.

Заочним рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 110 270,44 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року - без змін.

02 грудня 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Тодеренчук С. І. подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року (повний текст якої складено 08 жовтня 2019 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Тодеренчук С. І. заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження заочного рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року, посилаючись на те, що копію оскаржуваної в цій справі постанови апеляційного суду заявник отримала поштовим відправленням 29 жовтня 2019 року, однак через необхідність отримання довідки про майновий стан ОСОБА_1 касаційна скарга подана поза межами тридцятиденного строку з дня вручення повного тексту судового рішення.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Наведені причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки всупереч вимогам пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України представник ОСОБА_1 - адвокат Тодеренчук С. І. не надала будь-яких належних доказів отримання заявником 29 жовтня 2019 року копії постанови Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року (конверт, довідка суду тощо). Доводи заявника про те, що через необхідність отримання довідки про майновий стан ОСОБА_1 касаційна скарга подана поза межами тридцятиденного строку з дня вручення повного тексту судового рішення, є необґрунтованими та ніяким чином не доводять наведених у клопотанні обставин щодо неможливості своєчасного подання касаційної скарги. Крім того, повний текст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду був оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень 15 жовтня 2019 року, тому заявник мала можливість завчасно ознайомитися з його змістом.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Представник заявника також звернулася з клопотанням про звільнення від сплати судового збору з посиланням на те, що у ОСОБА_1 відсутні доходи, а тому сплата судового збору є для неї непідйомним тягарем та перешкодою для доступу до суду на шляху захисту її прав та законних інтересів.На підтвердження цього надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 листопада 2019 року № 559/13-01-54-02, згідно з якими у вказаному реєстрі відсутня інформація про доходи ОСОБА_1 за період з І по ІІІ квартали 2019 року.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (пункт 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Kreuz v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Обставини, зазначені у клопотанні,не можуть бути підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, оскільки нею не надано доказів на підтвердження того, що її майновий стан на день звернення з касаційною скаргою (02 грудня 2019 року) перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі. Надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з І по ІІІ квартали 2019 року не підтверджують тієї обставини, що ОСОБА_1 не може сплатити судовий збір, оскільки не відображають річний дохід, який вона отримала за попередній календарний рік, тобто у 2018 році.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і строки покладається на особу, яка подає скаргу.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи, що позовну заяву подано у жовтні 2018 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року - 1 762 грн) (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви в цій справі). Оскільки позовна вимога заявлена у розмірі 113 094,66 грн, сума судового збору на час подання касаційної скарги в даному випадку становить 2 261,88 грн (1 130,94 (1 відсоток ціни позову) х 2).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 2 261,88 грнмає бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р?ні/ Печерс.р?н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA7026007, рахунок отримувача - 6007, ККДБ - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тодеренчук С. І. слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Тодеренчук С. І. причини пропуску строку на касаційне оскарження заочного рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року неповажними.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Тодеренчук С. І. про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тодеренчук Софії Ігорівни на заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині сплати судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук