ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів : Панченка О.О., Дорош А.І.,

секретар: Ряднина І.В.,

з участю адвоката Лазоренка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29 жовтня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Полтавської області, старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, які полягають в порушенні основоположних і конституційних прав людини, поширенні недостовірної інформації-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до прокуратури Полтавської області, старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, які полягають в порушенні основоположних і конституційних прав людини.

Позивач зазначає, що його було затримано 04.09.2014 року в порядку кримінального судочинства. В цей же день о 21 год. 30 хв. йому вручено повідомлення про підозру за п.п.11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України за фактом вбивства ОСОБА_5 05 вересня 2014 року слідчим СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава з клопотанням про обрання запобіжного заходу тримання під вартою.

Розгляд справи проводився слідчим суддею за участю старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 Ухвалою слідчого судді від 05.09.2014 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді ОСОБА_3. і його представниками подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Полтавської області про скасування ухвали та обрання запобіжного заходу не пов'язаного з триманням під вартою, з обмеженням волі, розгляд яких відбувся в приміщенні Апеляційного суду Полтавської області колегією суддів апеляційної інстанції.

Під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, прокуратурою Полтавської області в особі старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4, який здійснював повноваження у конкретному кримінальному провадженні під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 щодо розгляду апеляційних скарг, останнім порушено презумпцію невинуватості відносно ОСОБА_3 та наперед поширено громадськості, в тому числі суддівському корпусу, в стверджувальній формі через засоби масової інформації відомості, що ОСОБА_3 є замовником убивств судді та міського голови, створюючи тим самим внутрішнє переконання у громадськості та перед колегією суддів апеляційного суду його винуватості та доведення ніби-то його вини без встановлення винуватості особи у відповідності до чинного законодавства.

Так, ОСОБА_4 10.09.2014 року до закінчення апеляційного розгляду на ухвалу слідчого судді, заявлено особам присутнім в приміщенні суду і засобам масової інформації про те, що позивачу винесено повідомлення про підозру за обвинуваченням за фактом убивства міського голови і тепер він є організатором вищевказаних убивств.

Зокрема, ОСОБА_4 надав інтерв'ю засобам масової інформації з висловами наступного змісту: «сьогодні йому було повідомлено про підозру, до сьогодні він підозрювався у вчиненні умисного вбивства Кременчуцького міського голови ОСОБА_5, Сьогодні йому висунуте ще одне обвинуваченні у відповідному письмовому повідомленні, а саме в організованому умисному вбивстві судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_7, тобто на сьогодні йому висунуто обвинувачення, а точніше, як правильно сказати складено повідомлення про підозру у вчиненні цих двох кримінальних правопорушень, кожне з яких є особливо тяжким і кожне з яких передбачає покарання максимально у вигляді довічного позбавлення волі.»

На момент заяви ОСОБА_4 повідомлення про підозру ОСОБА_3 за фактом убивства судді пред'явлено не було. Позивач, вважає, що вказана заява була завідомо неправдивим повідомленням і була не що іншим, як поширенням недостовірної інформації.

У позові (з урахуванням поданої заяви про уточнення позову) ОСОБА_3 просив: визнати незаконними дії прокуратури Полтавської області в особі старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4, які полягали в поширенні недостовірної інформації наступного змісту «Сьогодні йому було змінено повідомлення про підозру. До сьогоднішнього дня він підозрювався у вчиненні умисного вбивства Кременчуцького міського голови ОСОБА_5. Сьогодні йому висунуто ще одне обвинувачення у відповідному письмовому повідомленні про підозру, а саме у вчиненні в організації умисного вбивства судді Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_7, тобто на сьогодні йому висунуте обвинувачення, а точніше, як правильно сказати складено повідомлення про підозру у вчиненні цих двох кримінальних правопорушень, кожне з яких є особливо тяжким і кожне з яких передбачає покарання максимально у вигляді довічного позбавлення волі»,

Визнати незаконними дії прокуратури Полтавської області в особі старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4, які полягали в поширенні недостовірної інформації наступного змісту «Сьогодні йому було змінено повідомлення про підозру. До сьогоднішнього дня він підозрювався у вчиненні умисного вбивства Кременчуцького міського голови ОСОБА_5. Сьогодні йому висунуто ще одне обвинувачення у відповідному письмовому повідомленні про підозру, а саме у вчиненні в організації умисного вбивства судді Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_7, тобто на сьогодні йому висунуте обвинувачення, а точніше, як правильно сказати складено повідомлення про підозру у вчиненні цих двох кримінальних правопорушень, кожне з яких є особливо тяжким і кожне з яких передбачає покарання максимально у вигляді довічного позбавлення волі», що порушує презумпцію невинуватості відносно ОСОБА_3, яка закріплена і гарантована ст. 62 Конституції України і п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 29 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до прокуратури Полтавської області, старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, які полягають в поширенні недостовірної інформації - відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У скарзі зазначає, що висновки суду про те, що: прокурор не висловлював відомості про те, що 10.09.2014 року повідомлено про підозру - не відповідають змісту поширеної інформації; повідомлення засобам масової інформації, що прокуратурою готується повідомлення про підозру у вчиненні двох кримінальних правопорушень - не відповідають дійсності, так як прокурор взагалі такого не зазначав; висновки щодо того, що прокурор не висловлювався про винуватість у вчиненні злочину 10.09.2014 року, заяв засобам масової інформації з даного приводу не робив - не відповідають змісту поширеної інформації та дійсності, так як прокурор висловився про це у категоричній формі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 04.09.2014 року ОСОБА_3 затримано в порядку кримінального судочинства, в цей же день о 21 год. 30 хв. йому вручено повідомлення про підозру за п.п.11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України за фактом смерті ОСОБА_5

05 вересня 2014 року слідчий СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава з клопотанням про обрання запобіжного заходу тримання під вартою.

Розгляд справи проводився слідчим суддею за участю старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4

Ухвалою слідчого судді від 05.09.2014 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_3 і його представниками подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Полтавської області про скасування ухвали та обрання запобіжного заходу не пов'язаного з обмеженням волі, розгляд яких відбувся в приміщенні Апеляційного суду Полтавської області колегією суддів апеляційної інстанції.

Згідно відеозапису заяви ОСОБА_4 засобам масової інформації від 10.09.2014 року, останній висловився наступним чином: «Сьогодні йому було змінено повідомлення про підозру. До сьогоднішнього дня він підозрювався у вчиненні умисного вбивства Кременчуцького міського голови ОСОБА_5. Сьогодні йому висунуто ще одне обвинувачення у відповідному письмовому повідомленні про підозру, а саме у вчиненні в організації умисного вбивства судді Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_7, тобто на сьогодні йому висунуте обвинувачення, а точніше, як правильно сказати, складено повідомлення про підозру у вчиненні цих двох кримінальних правопорушень, кожне з яких є особливо тяжким і кожне з яких передбачає покарання максимально у вигляді довічного позбавлення волі».

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ст. 277 Цивільного кодексу України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27лютого 2009року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, спільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року).

Як вбачається із відеозапису прокурор не висловлював відомості про те, що на 10.09.2014 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру. Останнім було повідомлено засоби масової інформації, що прокуратурою готується повідомлення про підозру («складено повідомлення про підозру») у вчиненні цих двох кримінальних правопорушень, кожне з яких є особливо тяжким і кожне з яких передбачає покарання максимально у вигляді довічного позбавлення волі. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_4 лише чітко висловлював можливість об"єднання в одне кримінальне провадження за фактом умисного вбивства судді ОСОБА_8. та Кременчуцького міського голови ОСОБА_5

Про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину 10.09.2014 року прокурор в категоричній формі не висловлювався, заяв засобам масової інформації з даного приводу не робив, а навпаки акцентував увагу журналістів на тому, що вироку відносно ОСОБА_3 немає і доводи сторони захисту щодо його невинуватості належить перевіряти на протязі досудового розслідування.

Окрім того, 24.10.2014 року начальником слідчого відділу прокуратури Полтавської області повідомлено ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру.

Рішеннями слідчих суддів та Апеляційного суду Полтавської області при вирішенні питання про його тримання під вартою як заходу забезпечення у кримінальному провадженні, підтверджено обґрунтованість такої підозри, яка на теперішній час в межах кримінального провадження розглядається судом по суті.

Щодо надання відомостей прокурором, про те що ОСОБА_3 готується ще одна підозра знайшли своє підтвердження в ухвалі від 24.10.2014 року та не були недостовірними.

Таким чиноммісцевий суд вірно визнав, що доводи позивача про порушення діями прокурора презумпції невинуватості є необґрунтованими й спростовуються доказами, наданими самим позивачем - відеозаписом на диску, з якого вбачається що слова "винуватий" та похідні від нього прокурором не вживалися.

Окрім того, відповідно до роз'яснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вибір способу захисту особистого немайнового права належить позивачеві. Разом з тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку із цим суди повинні брати до уваги, що відповідно достатті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

При цьому, позивач ОСОБА_3 обрав спосіб захисту свого немайнового права (визнання дій незаконними), не передбачений нормами статей 16, 275, 277, 278, 297, 299 ЦК України, оскільки вказаними нормами не передбачено такого способу захисту права як визнання дій незаконними.

Доводи апеляційної скарги є тотожними доводам, наведеним у позовній заяві та висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: О.О. Панченко

А.І. Дорош