ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" про визнання незаконним та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» про визнання незаконним та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначила, що вона працювала в ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» на посаді начальника відділу управління персоналом. Наказом без номера від 30.06.2015 року їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що проявилось у неправомірній відсутності на робочому місці протягом робочого часу тривалістю більше трьох годин. Наказом від 07.07.2015 року № 21-А їй було оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків в частині надання недостовірної інформації в табелі обліку робочого часу по адміністративно-управлінському підрозділу за червень 2015 року. Вказані накази вона вважає незаконними, оскільки будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, оголошення їй доган стало наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та виконуючим обов'язки директора ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» ОСОБА_1 Описова частина наказу від 30.06.2015 року не містить жодної інформації про дату і час, протягом якого позивачка нібито неправомірно була відсутня на робочому місці, однак вона вважає, що цей наказ стосується подій, що відбулись 23 червня 2015 року. В цей день на нараді у виконуючого обов'язки директора ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» ОСОБА_1 останній силою відібрав у позивачки мобільний телефон, мотивуючи свої дії тим, що «вона нас записує», а також ключі від її робочого кабінету, завдавши при цьому їй легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки. Вона не мала змоги повернутись до свого кабінету та виконувати службові обов'язки, а також була позбавлена можливості викликати по телефону міліцію для відновлення своїх порушених прав. Через це позивачка змушена була піти пішки до чергової частини Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, щоб звернутися з відповідною заявою про вчинення щодо неї правопорушення з боку директора підприємства. Працівники міліції прийняли заяву та опитали її з приводу того, що трапилось. Після цього вона повернулась на своє робоче місце, але до кабінету в цей день потрапити не змогла. Жодних пояснень з приводу відсутності на робочому місці вона не писала, та ніхто з такою вимогою до неї не звертався. Наказ від 30.06.2015 року не був належним чином зареєстрований та не містить обов'язковий у таких випадках номер. Описова частина наказу від 07.07.2015 року також не містить інформації про дату і час вчинення нею дисциплінарного проступку, а також в чому саме полягало надання недостовірної інформації в табелі обліку робочого часу по адміністративно-управлінському підрозділу за червень 2015 року. В порушення вимог ч.1 ст.149 КЗпП України відповідач до винесення наказу від 07.07.2015 року не зажадав від неї жодних письмових пояснень. Незаконне притягнення двічі протягом одного тижня до дисциплінарної відповідальності завдало їй значних моральних страждань, призвело до побоювань щодо незаконного звільнення, до прикладання додаткових зусиль щодо організації нею свого життя, в зв'язку з чим вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй моральну шкоду.

На підставі наведеного позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» від 30.06.2015 року без номера «Про оголошення догани ОСОБА_2.», визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» № 21-А від 07.07.2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_2.», стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

08 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що наказом ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» від 25.08.2015 року № 45-К її було звільнено від займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї посадовою інструкцією, трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно п.3 ст. 40 КЗпП України. Вказаний наказ вважає незаконним, оскільки не допускала невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї посадовою інструкцією, трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. З першого дня призначення ОСОБА_1 виконуючим обов'язки директора ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» він запропонував їй звільнитися з займаної посади, на що вона не погодилась. ОСОБА_1 затримував їй виплату заробітної плати, що спонукало її в червні 2014 року подати заяву про вчинення кримінального правопорушення. Через це у неї з ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки. 23 червня 2015 року під час наради ОСОБА_1 вчинив щодо неї насильницькі дії, заволодівши її мобільним телефоном та ключами від робочого кабінету, завдавши їй при цьому легких тілесних ушкоджень. За її заявою з цього приводу було порушено кримінальне провадження. 30 червня 2015 року та 07 липня 2015 року ОСОБА_1 видав накази, якими їй безпідставно оголошено догани. В наказі про її звільнення не наведено жодного конкретного випадку порушення з її боку трудової дисципліни. Стосовно наказів від 30.06.2015 року та 07.07.2015 року - ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2015 року відкрито провадження у справі про визнання їх незаконними та скасування. Виходячи зі змісту описової частини наказу від 25.08.2015 року, вона також нібито 07.05.2015 року не маючи на те повноважень, письмової чи усної вказівки в.о. директора інституту, надала для перевірки комісії кадрові документи підприємства (особові справи працівників), проявивши некомпетентність та самоуправство та перевищивши свої службові обов'язки. Разом з тим, вона не передавала жодній комісії для ознайомлення особові справи працівників інституту, від неї ніхто не вимагав надати пояснення з цього приводу і їй не відомо про складання акту про відмову від надання письмових пояснень. Крім того, збіг встановлений законом місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення. Також, наказ від 25.08.2015 року не містить інформації про час і дату її нібито неодноразових спізнень на роботу. З цього приводу також ніхто не вимагав від неї пояснень. Не було також претензій з боку керівництва та не вимагалось від неї пояснень з приводу неналежної якості вихідних документів, що подавались на підпис керівникові. Колективні скарги на її нібито дестабілізуючу поведінку не є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Звільнення її з роботи із зазначених в наказі підстав перешкоджає їй влаштуватись на аналогічну посаду, вимагає додаткових пояснень обставин звільнення потенційним роботодавцям. Через підстави звільнення погіршилось ставлення до неї колишніх колег. Втративши роботу, вона втратила право на отримання заробітної плати та не може забезпечити нормальне матеріальне існування своєї сім'ї, післяопераційне лікування батька, оплату комунальних послуг. Через раптове звільнення різко погіршився стан її здоров'я. Порушення її прав привело до значних моральних страждань, в зв'язку з чим вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй моральну шкоду.

Позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» від 25.08.2015 року № 45-К «Про звільнення ОСОБА_2.», поновити її на роботі на посаді начальника відділу управління персоналом, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2015 року об'єднано в одне провадження цивільну справу № 200/14798/15-ц про визнання незаконним та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності з цивільною справою № 200/18983/15-ц про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, надано об'єднаній справі № 200/14798/15-ц.

В подальшому, 03.12.2015 року позивач уточнила позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідно до наказу від 30.06.2015 року без номера «Про оголошення догани ОСОБА_2.» був присвоєний номер 20-А, просила замість визнання незаконним та скасування наказу від 30.06.2015 року без номера «Про оголошення догани ОСОБА_2.» визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» від 30.06.2015 року № 20-А «Про оголошення догани ОСОБА_2.».

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» № 20-А від 30.06.2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_2.» та наказ № 21-А від 07.07.2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_2.», наказ № 45-А від 25.08.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2.». Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника відділу управління персоналом Державного підприємства «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект». Стягнуто з Державного підприємства «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу 32 890грн. 74 коп., моральну шкоду у розмірі 18 000 грн., стягнуто з Державного підприємства «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» судовий збір у розмірі 1461 гривень 60 коп. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

У вересні 2017 року ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішенням суду від 22.01.2016 року вирішено питання про його права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було залучено до участі у справі ОСОБА_1 - посадову особу, яка підписала наказ про звільнення позивачки. Суд, на думку апелянта, дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці більше трьох годин з поважних причин, що стало підставою для скасування наказу № 20-А. Також судом безпідставно скасовано наказ № 21-А, оскільки ОСОБА_2 неправомірно було внесено недостовірні дані у табель обліку робочого часу, а саме - нею зазначено, що 23.06.2015 року вона була присутня на робочому місці. Судом не дано належної правової оцінки запізненням позивачки 01, 07, 11 та 14 серпня 2015 року, а також неправильно визначено суму до стягнення, оскільки не враховано неповний робочий день позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом № 20-А від 30.06.2015 року в.о. директора ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» ОСОБА_1 начальнику відділу управління персоналом ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що проявилось у неправомірній відсутності на робочому місці протягом робочого часу тривалістю більше трьох годин. Підставами для винесення наказу є акт про відсутність на роботі від 23.06.2015 року, протокол засідання комісії від 25.06.2015 року, пояснення ОСОБА_2 (том 1, а.с.54).

Згідно акту про відсутність на роботі від 23.06.2015 року о 16-10 год. представники трудового колективу ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 склали цей акт про те, що 23 червня 2015 року протягом робочого дня з 11-30 (вівторок) ОСОБА_2 була відсутня на роботі з невідомих причин. Вхідні двері були опечатані начальником господарського відділу ОСОБА_8 о 12-00.

Розпорядженням № 01 від 25.06.2015 року в.о. директора ОСОБА_1 створено комісію для проведення службового розслідування з метою розгляду та прийняття рішення по факту відсутності на робочому місці 23 червня 2015 року начальника відділу управління персоналом ОСОБА_2

Як вбачається з протоколу засідання комісії від 25.06.2015 року, свою відсутність на роботі ОСОБА_2 пояснила тим, що під час наради, яку проводив в.о. директора інституту ОСОБА_1 23.06.2015 року о 10-30, він запропонував їй відключити запис на диктофон на її телефоні. Потім, після її відмови, відібрав у неї телефон і ключі від кабінету. Вона покинула засідання і направилась до Бабушкінського РВВС для подачі заяви на діяльність в.о. директора інституту. Свою відсутність на роботі протягом 5 годин пояснила тим, що їй потрібен був час, щоб дістатися від інституту до Бабушкінського РВ пішки, тому що в неї не було коштів, дочекатися прийому та подати заяву. Комісія вирішила причину відсутності на роботі протягом 5 годин 23 червня 2015 року вважати неповажною.

Наказом від 07.07.2015 року № 21-А начальнику відділу управління персоналом ОСОБА_2 оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків в частині надання недостовірної інформації в табелі обліку робочого часу по адміністративно-управлінському підрозділу за червень 2015 року. Підстава - службова записка провідного бухгалтера 1 категорії (том. 1, а с. 62).

Відповідно до Посадової інструкції начальника відділу управління персоналом, затвердженої 15.10.2012 року директором ДП «Дніпроцивільпроект» ОСОБА_10, до посадових обов'язків начальника відділу управління персоналом належить, зокрема, організація табельного обліку робочого часу (п.2.3). Згідно з п.4.2. Посадової інструкції начальник відділу управління персоналом несе відповідальність за достовірність наданих довідок та звітів (том 1, а.с. 40-41).

Як вбачається з доповідної записки провідного бухгалтера 1 категорії ОСОБА_9 від 02.07.2015 року, в табелі обліку робочого часу АУП за червень 2015 року по співробітнику ОСОБА_2 дані обліку відпрацьованого робочого часу не співпадають з наданими до бухгалтерії копіями документів (акт про відсутність на роботі від 23 червня 2015 року).

Наказом ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» від 25.08.2015 року № 45-К ОСОБА_2 було звільнено від займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї посадовою інструкцією, трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно п.3 ст. 40 КЗпП України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на незаконність вищезазначених наказів, допущення відповідачем порушень трудового законодавства, у зв'язку з чим їй було спричинено моральну шкоду.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України прогулом в тому числі вважається відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2015 року позивач ОСОБА_2 під час робочого дня протягом трьох годин була відсутня на робочому місці.

З талону повідомлення № 59 вбачається, що черговим Бабушкінського РВ капітаном міліції Беліченко 23.06.2015 року прийнято заяву ОСОБА_2 за реєстраційним № 9402 (том 1, а.с. 9).

Крім того, згідно висновку судово-медичного експерта № 2937 від 27.06.2015, проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_2, яка повідомила, що 23.06.2015 року у робочий час під час наради директор інституту з силою забрав у неї ключі від кабінету та мобільний телефон. У ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців лівої верхньої кінцівки, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо у термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки (том 1, а.с.10).

Наведені обставини свідчать про поважність причин відсутності позивача на робочому місці 23.06.2015 року.

Тому висновок суду першої інстанції про незаконність наказу № 20-А від 23.06.2015 року є правильним, а доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів не беруться до уваги.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду про незаконність наказу №21-А від 07.07.2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_2.», оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_2 23.06.2015 року була відсутня на робочому місці протягом трьох годин з поважних причин та з вини ОСОБА_1, тому позивачем правомірно внесено відомості до табелю обліку робочого часу.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують та зводяться до незгоди апелянта з оцінкою доказів судом першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що наказом ДП «Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва «Дніпроцивільпроект» від 25.08.2015 року № 45-К ОСОБА_2 було звільнено від займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї посадовою інструкцією, трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно п.3 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для винесення цього наказу було те, що начальник відділу управління персоналом ОСОБА_2 07.05.2015 року, не маючи на те повноважень, письмової чи усної вказівки в.о. директора інституту, надала для перевірки комісії кадрові документи підприємства (особові справи працівників), проявивши некомпетентність та самоуправство та перевищивши свої службові обов'язки. Від надання письмово пояснення відмовилась, про що складено акт. Відповідач також послався на наказ № 20-А, яким ОСОБА_2 оголошено догану за відсутність на робочому місці більше трьох годин без поважної причини, а також на наказ № 21-А від 07.07.2015 року, яким їй оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків. Відповідач зазначив, що ОСОБА_2 допускала неодноразові спізнення на роботу, які зафіксовано камерами спостереження; дестабілізує своєю поведінкою роботу колективу інституту, що спонукає до написання колективних скарг працівників до Мінрегіону; проявляючи некомпетентність та абсолютну не фаховість, готувала вихідні документи, які подавались на підпис керівникові, допускаючи викладення в них неправдивої інформації стосовно працівників інституту (відповідь на запит Кіровсько-Красногвардійського об'єднаного військкомату); питання стосовно незадовільної роботи ОСОБА_2 неодноразово розглядались на загальних зборах колективу інституту «Дніпроцивільпроект» і їй було висловлено недовіру та протокольно виставлено вимогу керівнику про усунення від займаної посади в рамках діючого законодавства (том 2, а.с. 7).

Щодо вищезазначеного наказу про звільнення позивача суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про його незаконність, оскільки встановлено безпідставність наказів № 20-А та № 21-А, а також з огляду на недоведеність підстав звільнення ОСОБА_2 з роботи, виходячи з наступного.

Так, згідно з актом від 07.05.2015 року «Про результати перевірки підприємства з військового обліку і бронювання військовозобов'язаних», військовий облік і бронювання військовозобов'язаних не ведеться згідно вимог керівних документів. Немає наказу про призначення відповідального працівника за ведення військового обліку і бронювання (п.1). Якість заповнення карток Ф-П-2 не відповідає вимогам керівних документів. Журнали, книги, справи з військового обліку військовозобов'язаних і призовників не оформлені належним чином, в номенклатуру за 2015 рік не включені (п.4).

Надання ОСОБА_2 для перевірки комісії кадрових документів підприємства (особові справи працівників) без повноважень, письмової чи усної вказівки в.о. директора інституту розцінено відповідачем як перевищення нею своїх службових обов'язків.

Однак, при цьому, в порушення положень ч.1 ст. 149 КЗпП України відповідач не запропонував ОСОБА_2 дати пояснення з приводу вчиненого нею, на думку відповідача, дисциплінарного порушення.

Щодо запізнень ОСОБА_2, то матеріалами справи встановлено, що згідно з наказом № 45-К від 25.08.2015 року «начальник ВУП ОСОБА_2 допускала неодноразові спізнення на роботу, які фіксувались камерами спостереження. Витяги з камер з указанням дати та часу - є невід'ємною частиною даного наказу. Від надання будь-яких пояснень ОСОБА_2 відмовилась». В якості підстав, серед іншого в додатках до наказу № 45-К від 25.08.2015 року зазначено про запізнення позивача 07.08.2015 року, 11.08.2015 року, 1.08.2015 року та 14.08.2015 року.

При цьому, як вбачається з наказу в.о. директора ДП «ДДПІ Дніпроцивільпроект» № 106-К, в ДП «ДДПІ Дніпроцивільпроект» з 01 жовтня 2013 року встановлено для всіх працівників, крім директора, головного бухгалтера, охоронців, прибиральниць приміщень та прибиральників території неповний робочий час з роботою три години (з 9.00 до 12.00) один робочий день в тиждень вівторок (том 2, а.с. 36).

Тобто висновок суду першої інстанції про те, що позивачем було допущено лише одне запізнення 11 серпня 2015 року є правильним та підтверджується наказом № 95-К від 01.12.2014 року, яким для позивача двічі н тиждень встановлено неповний робочий день.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування наказів.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції суми середнього заробітку, колегія суддів вважає його правильним.

Доводи апелянта щодо неправильності вказаного розрахунку є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 на спростування розрахунку суду не надано свій розрахунок. Крім того, колегія суддів зауважує, що середній заробіток судом першої інстанції було розраховано на підставі довідок про середньоденний заробіток позивача, наданих підприємством відповідача.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідає завданню цивільного судочинства, ухвалено на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.259, 367, 369, 374, 375,381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко