Справа № 307/3005/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуга С.Д., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Кучінка Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду, ухваленого 22 жовтня 2019 року головуючим суддею Гримут В.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання синів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1333.33 грн., щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що батьки допомагають їй виховувати та утримувати дітей. Відповідач не приймає ніякої участі в їхньому матеріальному забезпеченні хоча має таку можливість, виїжджав у Чеську Республіку на заробітки. На даний час він працює як найманий працівник у односельчан.

Рішенням Тячівського районного суду від 22.10.2019 даний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 1100 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.09.2019 року і до їх повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду змінити та стягувати з нього аліменти у розмірі по 750 грн. на кожну дитину, а всього на трьох дітей в сумі 2500 грн. В обґрунтування скарги посилається на те, що він не має можливості виїжджати а сезонні роботи до Чеської Республіки, оскільки є депортованим. В селі де він проживає немає жодного місця роботи і його заробітку не є достатньо. Вказує, що він не отримував позовної заяви та матеріалів до неї, для того щоб надати суду відзив, найняти захисника. Суд не врахував, що він не має власного житла, проживає з матір`ю, не має земельної ділянки та постійного заробітку, а тому, просить стягнути з нього аліменти в мінімальному розмірі, а також прийняти міри для того щоб жінка з дітьми повернулась жити до нього.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив у якому зазначила, що доводи апеляційної скарги є нелогічними, надуманими та протиречивими. Рішення суду є виваженим, яке ухвалено з дотриманням вимог СК України. А тому, просить апеляційний суд відхилити безпідставну апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з огляду на наступні мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебувають на утриманні позивачки.

Вказане підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6-8), довідкою Новоселицької сільської ради (а.с.9) та актом обстеження матеріально-побутових умов, з яких вбачається, що позивачка проживає у своїх батьків разом з трьома дітьми. Чоловік участі у вихованні дітей не приймає, від надання матеріальної допомоги жінці та дітям відмовляється. Матеріальне становище ОСОБА_2 дуже складне (а.с.10).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в повній мірі врахував вказані приписи законодавства. Виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вірно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. на кожну дитину, щомісячно. Підстав для зменшення такого розміру, як просить апелянт, колегія суддів не знаходить. При цьому судом враховано майновий стан ОСОБА_1 та відсутність у нього постійного місця роботи.

З приводу посилання апелянта не необхідність стягнення з нього мінімального розміру аліментів, то визначений судом розмір аліментів наближений до такого мінімального розміру та є меншим ніж встановлений абз.3 ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину. А відтак зважаючи, що відповідач є молодою особою працездатного віку без суттєвих вад зі здоров`ям, то такий зможе їх сплачувати.

Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта на неотримання ним позовної заяви, позаяк судом направлялися відповідні матеріали на адресу місця проживання апелянта (а.с.13), однак повернулися у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.15), а отже, в силу приписів п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, така кореспонденція вважається врученою адресату. При цьому апелянт брав участь в судовому засіданні при ухваленні рішення, а отже мав можливість заперечувати позовні вимоги.

Відносно прохання апелянта прийняти міри для повернення жінки з дітьми до нього, то питання щодо визначення місця проживання дітей не є предметом розгляду даної справи. А зобов`язання дружини проживати з чоловіком суперечить свободі визначення місця проживання та приписам ст. 56 СК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: