Дата документу 05.02.2019 Справа № 333/8104/14-ц
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 333/8104/14-ц

Провадження №22-ц/778/17/19

Запорізький апеляційний суд о складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015 року в складі судді Боровікової А.І. у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що 30.05.2007року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір №ZPSOGK0000005, згідно з яким позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 45 000 доларів США на термін до 28.05.2027року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Свої зобов'язання за договором та угодою позивач виконав у повному обсязі - видав відповідачу кредит у розмірі 45 000 доларів США.

В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 02.09.2014 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 86 928,54 доларів США, у тому числі заборгованість за кредитом - 44 485,02 доларів США, заборгованість по процентам користування кредитом - 32 110,68 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 5 490 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 685,09 доларів США, а також штрафи відповідно до кредитного договору: штраф (фіксована частина) - 19,23 доларів США, штраф (процентна складова) - 4 138,54 доларів США.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 86 928,54 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 1 130 071,01 грн., та судові витрати.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у сумі 1 130 071,01 грн., судові витрати у сумі 3 654 грн., всього у сумі 1 133 725,01 грн..

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, відповідач відповідно порушив умови за кредитним договором, своєчасно не виконував зобов'язання здійснити погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в обумовлені договором строки, через що утворилася заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 86 928,54 доларів США у гривневому еквіваленті складає 1 130 071,01 грн., яка стягнута на користь позивача з відповідача.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, просить заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, судовий збір стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, тобто був позбавлений права на участь в судовому засіданні та подання заперечень щодо позовних вимог, у тому числі заяви про застосування позовної давності до вимог кредитора.

Судом першої інстанції не надано оцінку того, що позовні вимоги перебувають поза межами позовної давності, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що прострочення заборгованості позичальника виникло ще з 2009 року. Крім того, 18.08.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту в зв'язку з неналежним виконанням обов'язків за договором, а отже граничний строк звернення кредитора до суду -18.08.2014 р..

Крім того, відповідачем подано до апеляційного суду заяву про застосування позовної давності.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 25.04.2018 року справу передано у провадження судді Кримської О.М.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року та від 07 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 10.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження колегією судів у складі: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В. та призначено до розгляду в Запорізькому апеляційному суді.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону про належне повідомлення відповідача про місце та час розгляду справи у зв'язку з чим у відповідача не було можливості подати заяву про застосування строків позовної давності.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що розглянувши справу у заочному порядку, судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 224 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи), якою передбачено, що заочний розгляд справи проводиться за наявності даних про повідомлення відповідача належним чином про місце та час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними Обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області місце реєстрації відповідача зазначено: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.19), проте виклик відповідача здійснювався за іншими адресами ( т.1 а.с.22, 25).

В заяві про перегляд заочного рішення суду відповідач вказував, що не був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

Проте, суд першої інстанції в ухвалі від 18 червня 2015 року доводи відповідача та матеріали справи належним чином не дослідив та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. Розгляд заяви про перегляд заочного рішення суду також відбувся без участі відповідача, який не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду його заяви ( т.1 а.с.36, 39, 53)

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що внаслідок неналежного повідомлення судом про час та місце судового розгляду справи, його було позбавлено права надати заяву про застосування строку позовної давності до ухвалення судом рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) суд зобов'язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Внаслідок цього, суд фактично позбавив відповідача його права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору, чим порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Отже, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції були відсутні передбачені законом підстави для ухвалення заочного рішення, оскільки дані про належне повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду в матеріалах справи відсутні.

Стосовно тверджень апеляційної скарги про звернення банку до судуіз позовом із пропуском строку позовної давності.

Встановлено, що 30.05.2007року між відповідачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № ZPSOGK0000005, згідно з яким ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 45 000 доларів США на термін до 28.05.2027року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (т. 1 а.с.8-10).

Відповідно до умов п.7.1 договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж у сумі 530,84 доларів США) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотками, винагороди.

Згідно із розрахунком банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 30.05.2007 року станом на 02.09.2014р. складає 86 928,54 доларів США, що еквівалентно 1 130 071, 01 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 44 485,02 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 32 110,68 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 5 490 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 685,09 доларів США, а також штрафи відповідно до Кредитного договору: фіксована частина - 19,23 доларів США, процентна складова - 4 138,54 доларів США (т. 1 а.с.4-7).

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як зазначалося вище, згідно умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору - до 28.05.2027року, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів - щомісяця в період з «30» по «06» число кожного місяця.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказав, що 18.08.2011 року банком на його адресу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків за договором, чим у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

Апеляційний суд приймає вказаний доказ в порядку ч. 3 ст. 367 ЦПК України, оскільки відповідачем доведено неможливість подання досудової вимоги до суду першої інстанції внаслідок позбавлення відповідача права бути присутнім під час розгляду справи у суді.

Факт направлення вимоги про дострокове погашення кредиту у повному обсязі не заперечується представником банку.

Зі змісту вимоги вбачається, що 18.08.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлено вимогу ОСОБА_1, в якій банк вимагає повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані на день повернення кредиту в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги (т. 1 а.с.74),

Вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту відповідач отримав 23.08.2011 року, про свідчить поштове повідомлення про її вручення та дані обставини не заперечуються представником відповідача ( т.1 а.с.197).

З огляду на назване, Банк змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором на 23.09.2011 року.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до суду апеляційної інстанції ( т.1 а.с.109- 111).

Із вказаними позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом 16.10.2014 року (т. 1 а.с.2), тобто поза межами установленого законом строку позовної давності.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача зазначав про те, що ними було перервано строк позовної давності, оскільки Банк звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмета іпотеки. Позов було задоволено про що 11.02.2014 року ухвалено судове рішення .

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

Пред'явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами пору. Саме із цією процесуальною дією пов'язується початок процесу у суді і переривається перебіг позовної давності.

За змістом ст. 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з моменту , коли перервався первісний.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Однією із підстав переривання позовної давності є пред'явлення позову до одного із боржників.

Отже, позовна давність переривається пред'явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення.

Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц

Апеляційним судом досліджено матеріали цивільної справи №2-3999/11 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, згідно із штампом вхідної кореспонденції, 19.09.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.2 а.с.3).

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2014 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30.05.2007 року у розмірі 512 119 грн. 15 коп. звернуто стягнення на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на предмет іпотеки - 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 68,57 кв. м, житловою площею 39,30 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, та належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності шляхом продажу останньої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. При застосуванні процедури продажу іпотечного майна - квартири за вищезазначеною адресою встановлено початкову ціну продажу - не нижче ринкової ціни на цей вид майна. Вирішено питання щодо судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 24.02.2014 року (т.2 а.с.22-25).

У п.33.3 Іпотечного договору вказано, що предметом іпотеки є трикімнатна квартира, яка належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.06.2003 року та свідоцтва №17779 про право власності на житло, виданого Комунарською райдержадміністрацією м. Запоріжжя від 24.11.2000 року .

У письмових поясненнях представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначено, що заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2014 року не виконано у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ( т.2 а.с.61).

Згідно із відповіддю Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №41752-01-16.3-34 від 13.12.2018 року у період з 11.02.2014 року по 13.12.2018 року виконавчий лист №2-3999/11, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя до відділу не надходив, відповідно, виконавчі дії не проводилися та будь-які суми не стягувалися (т.2 а.с.30).

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові №200/11343/14ц від 17 квітня 2018 року, той факт, що відповідач не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які апеляційним судом оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, врахувавши, що, звернувшись 16 жовтня 2014 року до суду із позовом у даній справі, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив строк позовної давності, який було перервано, зокрема, поданням першого позову банку ( 19.09.2011року) за наслідками якого було ухвалено судове рішення, з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав , передбачених ч.4 ст. 267 ЦК України.

На підставі ст.141 ЦПК України з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 5 481 грн. (а.с.59).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015 року скасувати, прийняти постанову наступного змісту:

«У задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5 481 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривень.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка