233 № 233/6914/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2019 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при екретарі ОСОБА_1,
представника позивачів ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
26 грудня 2018 року позивачі в особі представника ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 в якому зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2013 року їм належить квартира АДРЕСА_1, в якій зареєстрований попередній співвласник квартири ОСОБА_5 Реєстрація ОСОБА_5 в належній позивачам квартирі має наслідком порушення їх прав як власників, у звязку з чим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що мешкають в будинку № 21 по пл.Перемоги в м.Костянтинівка і їм відомо про те, що ОСОБА_5 з 2010 року не мешкає в квартирі АДРЕСА_2.
Заслухавши пояснення представника позивачів, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивачі по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-НО № 301130 (а.с.13).
На підставі договору купівлі продажу від 27 грудня 2013 року позивачам належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.10-12), в якій, як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 21 грудня 2018 року № 1930, зареєстрований ОСОБА_5 (а.с.16).
Пунктом 9 договору купівлі-продажу від 27 грудня 2013 року передбачено обовязок ОСОБА_5 знятись з реєстраційного обліку з квартирі АДРЕСА_2 до 01 серпня 2014 року.
Проте, як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 21 грудня 2018 року № 1930 (а.с.16), цей обовязок відповідач ОСОБА_5 не виконав.
Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 21 грудня 2018 року ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 з моменту її продажу не мешкає (а.с.17).
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_5, який є колишнім співвласником квартири, право власності якого припинилось у звязку із відчуженням, не виконав зобовязання та не знявся з реєстраційного обліку, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнання ОСОБА_5 особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3.
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі.
На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АРК Крим, м.Ялта, вул.Київська, 36/22), ОСОБА_4 (місце проживання: АРК Крим, м.Ялта, вул.Київська, 36/22) до ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 особою, яка втратила право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пл.Перемоги, 21/27.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 квітня 2019 року.

Суддя