Справа № 473/60/19
"11" лютого 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним в якому зазначала, що 15 грудня 2000 року вона придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1, про що було укладено письмовий договір купівлі-продажу.
В цей же день договір було зареєстровано на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» за №229.
Нотаріально договір сторони не посвідчували.
Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавці передали покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Разом з тим покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
В січні 2019 року ОСОБА_1 дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні квартирою.
Враховуючи ухилення сторін договору від його нотаріального посвідчення на час укладення правочину та неможливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об'єктивних причин (продавці відмовлялися від нотаріального посвідчення договору, право власності на майно зареєстровано за покупцем), а тому позивачка просила суд визнати такий договір дійсним.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з'явилися, проте остання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи за місцем їх реєстрації, причини неявки суду не повідомили.
Суд за відсутності заперечень з боку сторони позивача вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 15 грудня 2000 року ОСОБА_1придбала у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, сторони уклали та зареєстрували в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» за №229.
Покупець зареєструвала право власності в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».
Нотаріально договір сторони не посвідчували, проте повністю виконали взяті на себе зобов'язання.
В січні 2019 року ОСОБА_1 дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні квартирою.
Судом встановлено, що сторони договору в свій час ухилилися від належного (нотаріального) посвідчення договору купівлі-продажу. В той же час нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе, оскільки право власності на квартиру вже зареєстроване за ОСОБА_1
Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.
При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна).
З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.
Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов - задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, - задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений та зареєстрований 15грудня 2000 року на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал», про що в журналі реєстрації договорів з нерухомістю внесено запис за №229, за яким ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовими заявами відповідачів, які можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: Вуїв О.В.