Єдиний унікальний номер 233/3310/18 Номер провадження 22-ц/804/386/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Соломахи Л.І., Канурної О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 233/3310/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, з апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2018 року (суддя першої інстанції Каліуш О.В.), -

В С Т А Н О В И В :

26 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - АБ «Укргазбанк») звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 червня 2008 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4, яка в подальшому змінила прізвище на «Ковальову» було укладено кредитний договір № 2203/1101 від 13 червня 2008 року, до якого неодноразово вносилися зміни.

Додатковою Угодою № 2 від 14 грудня 2011 року, Кредитний договір було викладено у новій редакції. За змістом пункту 1.1 Кредитного договору (у редакції Додаткової угоди № 2) Банк відкрив позичальнику не відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування:

- 16 061,86 доларів США, на строк з червня 2008 року по 14 грудня 2011 року, зі сплатою 14,3% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені Кредитним договором (прострочена заборгованість), процента ставка встановлена, виходячи з 15.3 % річних;

- кредитна лінія в сумі 41 855 грн. 57 коп. на строк з 14 грудня 2011 року по 12 червня 2015 року, зі сплатою 15,3 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені Кредитним договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлена, виходячи з 20,3 % річних.

Надання кредитних коштів передбачено готівкою у національній валюті одноразово у повному обсязі у день укладення Додаткової угоди №2, шляхом видачі готівки через каси Банку.

Пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що позичальник у будь-якому разі зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 12 червня 2015 року.

Відповідно до пункту 3.1. Кредитного договору, повернення кредитних коштів має здійснюватися на рахунки № НОМЕР_1 (долар США) та № НОМЕР_2 (гривня), відкриті в Донецькій обласній дирекції АБ «Укргазбанк» у строки та у розмірах відповідно до пункту 1.1.1 Кредитного договору та відповідно до Графіку зменшення ліміту кредитної лінії (додаток № 2 до Кредитного договору).

Пунктом 3.2.2. Кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитною лінією в національній валюті сплачуються позичальником не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами на рахунок № НОМЕР_3, відкритий в Донецькій обласній дирекції АБ «Укргазбанк».

Банк виконав свої договірні зобов'язання за Кредитним договором, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, отриманих в національній валюті не виконала.

Станом на 29 травня 2018 року у відповідача ОСОБА_2 мається заборгованість: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року - 1 626 грн. 11 коп.; заборгованість за кредитом - 10 564 грн. 17 коп., у загальному розмірі 12 190 грн. 28 коп.

В якості забезпечення зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Відповідачем ОСОБА_3 був укладений Договір поруки № 813/1 від 13 червня 2008 року (далі - Договір поруки).

14 грудня 2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки, якою внесено зміни до пункту 1.1. Договору поруки, у зв'язку з укладенням Додаткової угоди № 2 від 14 грудня 2011 року та викладено даний пункт у наступній редакції:

«Поручитель поручається перед Кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 2203/1101 від 13 червня 2011 року, укладеному Кредитором з позичальником».

Враховуючи, невиконання відповідачем ОСОБА_2 договірних зобов'язань, передбачених Кредитними договором, банк на підставі зазначеного, просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 12 190 грн. 28 коп. (а.с. 1-5).

12 листопада 2018 року заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги АТ «Укргазбанк» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203/1101 від 13 червня 2008 року у розмірі 12 190 грн. 28 коп., з яких: 10 564 грн. 17 коп. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 1 626 грн. 11 коп. сума заборгованості по нарахованим процентам по кредиту.

У задоволенні позовних вимог АТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. (а.с. 104 - 108).

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 Проте, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_3 солідарного обов'язку з ОСОБА_2 по сплаті заборгованості за Кредитним договором № 2203/1101 від 13 червня 2008 року у відповідності до частини 4 ст. 559 ЦК України, оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання позивач вимогу до поручителя не пред'явив.

Не погоджуючись із судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, позивач АТ «Укргазбанк» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2018 року в частині відмови позивачу в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 12 190 грн. 28 коп. та ухвалити нове рішення про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у вказаних розмірах.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до п 1.1 додаткової угоди № 1 від 14 грудня 2011 року поручитель поручався за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 2203/1101 від 13 червня 2008 року. Пунктом 7.4. кредитного договору визначено, що договір діє з моменту набрання ним юридичної сили по 12 червня 2016 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов'язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов'язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов'язань, що лишилися невиконаними на момент закінчення строку дії договору. Вказані обставини не були враховані та застосовані судом першої інстанції при розгляді справи (а.с. 124).

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У частині 3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги зазначені в частині першій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Враховуючи характер спірних правовідносин у цій справі, для повного та всебічного з'ясування обставин справи, розгляд апеляційної скарги здійснюється з повідомленням учасників справи.

Письмові відзиви на апеляційну скаргу позивача АТ «Укргазбанк» відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час розгляду справи не надані.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засіданні апеляційного суду представник позивача АТ «Укргазбанк» та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Представник позивача судову повістку - повідомлення про розгляд справи 13 лютого 2019 року отримав 17 січня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 154).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дату, час і місце судового засідання 13 лютого 2019 року були повідомлені шляхом розміщення 16 січня 2019 року оголошення на офіційному веб-порталі судової влади (а.с. 152).

Представник позивача та відповідачі апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 13 лютого 2019 року не повідомили і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, явка яких у судове засідання обов'язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача АТ «Укргазбанк» не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем оскаржується судове рішення в частині позовних вимог до поручителя ОСОБА_3 В частині стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_2 рішення не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з кредитним договором № 2203/1101 від 13 червня 2008 року, який укладено між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_4, яка в подальшому змінила прізвище на «Ковальову», остання отримала кредит в сумі 16 061 доларів 86 центів США на строк з 13 червня 2008 року по 12 червня 2015 року, який зобов'язалася повернути банку у повному обсязі, у строки та у порядку визначених у Договорі (а.с. 7-10).

Взяті на себе зобов'язання відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 29 травня 2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12 190 грн. 28 коп., з яких: 10 564 грн. 17 коп. - сума простроченої заборгованості по кредиту, сума заборгованості по процентах, нарахованих за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року становить 1 626 грн. 11 коп.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 14 грудня 2011 року до Договору поруки від 13 червня 2008 року № 813/1, укладеною між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 (поручитель), ОСОБА_2 (позичальник), у зв'язку із внесенням змін до кредитного договору від 13 червня 2008 року № 2203/1101, що оформлені додатковою угодою від 14 грудня 2011 року № 2, сторони домовилися внести зміни до п. 1.1 договору забезпечення, виклавши їх в новій редакції:

«п. 1.1 поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 2203/1101 від 13 червня 2008 року, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальник зобов'язався:

- не пізніше 14 грудня 2011 повернути кредитні кошти у розмірі 16 061,86 доларів США та у строки, передбачені кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами, в межах строку кредитування, виходячи з 14,3% річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється, виходячи із 15,3% річних;

- не пізніше 12 червня 2015 року повернути кредитні кошти у розмірі 41 855 грн. 57 коп. та у строки, передбачені кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами, в межах строку кредитування, виходячи з 15,3% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється виходячи із 20,3 % річних» (а.с. 21).

Відмовляючи у задоволенні позову про покладення на поручителя ОСОБА_3 солідарного обов'язку з ОСОБА_2 по сплаті заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору передбачений кінцевий термін повернення основної заборгованості за даним договором не пізніше 12 червня 2015 року. Протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання вимогу до поручителя банк не пред'явив, а звернувся до суду 25 червня 2018 року. Тому суд дійшов висновку, що у відповідності частини 4 ст. 559 ЦК України Договір поруки № 813/1 від 13 червня 2008 року є припиненим і підстав для задоволення позовних вимог до поручителя ОСОБА_3 нема.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо основний строк зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 ст. 251 та частина 2 ст. 252 ЦК України).

Додатковою угодою № 1 до Договору поруки від 13 червня 2008 року № 813/1 не встановлено строку, після якого порука припиняється. З огляду на це, з урахуванням доказів наданих позивачем, суд правильно вважав, що підлягають застосуванню норми частини 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення акцесорного зобов'язання.

Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином і право кредитора, й обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що відповідно умов Кредитного договору № 2203/1101 від 13 червня 2008 року строк виконання основного зобов'язання щодо повернення кредитних коштів настав 12 червня 2015 року, таким чином у банку виникло право пред'явити вимоги до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту з 12 червня 2015 року і протягом шести місяців, але до суду з цим позовом банк звернувся лише у червні 2018 року, тобто з пропуском зазначеного в частині 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

За таких обставин правильним, законним та обґрунтованим є висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог банку до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин не спростовує висновків суду, щодо припинення зобов'язань поручителя ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором на час звернення позивача з позовом до суду та не ґрунтується на вимогах закону.

Судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовано обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, докази надані позивачем, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивача АБ «Укргазбанк» по сплаті судового збору з апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Ціна позову у цій справі складає 12 190 грн. 28 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п/п 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, виходячи з чого апеляційний суд вважає, що постанова суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: Л.І. Соломаха

О.Д. Канурна

Повне судове рішення складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований