Справа № 569/6402/19
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі Рибачик О.А.,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона знайшла в інтернет мережі рекламу магазину «ZEEP» (https:zeep.com.ua), який пропонував придбати жіночий одяг.
14.12.2018 року вона зробила замовлення в цьому магазині № 187-740-436 на загальну суму 6 054,00 грн. Представник магазину підтвердив наявність товару.
Оплата нею була здійснена 14.12.2018 року з її особистої картки через систему LIQPAY, яку використовує продавець (ID платежу 895690723).
Відправником та отримувачем повернутого замовлення був ОСОБА_2 , в накладній продавцем зазначений він також.
З приводу доставки поверненого замовлення вона спілкувалась із відповідачем у месенджері, останній обіцяв до 19.01.2019 року повернути кошти, підтвердивши цим суму в розмірі 6 054,00 грн., однак в подальшому заблокував всі види зв`язку. Вважає, що між нею та відповідачем був фактично укладений договір купівлі-продажу товару на відстані в спрощеній формі.
17.02.2019 року вона звернулася із скаргою до Головного управління Держспоживслужби в Рівненській області, вказуючи на порушення прав споживачів ФОП ОСОБА_2 та із заявою до Головного управління поліції Рівненської області. Просить розірвати договір купівлі-продажу товару укладений між нею та відповідачем 14.12.2018 року; стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду сплачену за договором купівлі-продажу в розмірі 6 054,00 грн.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.
Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у її відсутність.
За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.12.2018 року позивач зробила замовлення жіночого одягу в інтернет-магазині «ZEEP» (https:zeep.com.ua) № 187-740-436 на загальну суму 6 054,00 грн. Представник магазину підтвердив наявність товару (а.с. 8-13).
Позивачем 14.12.2018 року було здійснено оплату за товар в розмірі 6 054,00 грн. з її особистої картки через систему LIQPAY, яку використовує продавець (ID платежу 895690723) (а.с. 14).
Після цього, позивач повідомила продавця у месенджері, що куплений в його магазині товар вона повернула і попросила повернути сплачені за товар кошти, на що ОСОБА_2 пообіцяв повернути їй кошти в розмірі 6 054,00 грн. до 19.01.2019 року. В подальшому відповідач заблокував всі види зв`язку.
В подальшому позивач з метою захисту своїх прав покупця зверталася із скаргою до Головного управління Держспоживслужби в Рівненській області, вказуючи на порушення прав споживачів ФОП ОСОБА_2 та із заявою до Головного управління поліції Рівненської області, що підтверджується копіями відповідних листів (а.с. 21-22, 24).
Відповідач до цього часу кошти позивачу не повернув.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Стаття 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування тощо.
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» укладення договору продавцем (виконавцем) із споживачем на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет (ст.ст. 1, 13 цього Закону).
Положеннями ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 2 ст. 673 ЦК України, у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети з якою товар такого роду звичайно використовується.
Відповідно до ст. 707 ЦК України, покупець має право протягом чотирнадцяти днів з моменту продажу йому непродовольчого товару належної якості, обміняти його на аналогічний товар, а якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, продавець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього суму. Таке ж право покупця (споживача) на обмін товару належної якості, а в разі відсутності аналогічного товару для обміну, який влаштовує покупця, - на розірвання договору та одержання назад грошей, сплачених за товар, передбачено і ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів».
При цьому, ч.ч. 3, 4 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості.
Таким чином, керуючись наявними матеріалами справи, суд приходить до висновку про те, що позивач згідно вимог Закону України «Про захист прав споживачів» вчасно повідомила продавця про невідповідність розміру товару, розірвання договору купівлі-продажу, повернення товару та коштів, сплаченого за нього.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
Отже, оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання, позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі-продажу одягу, укладеного між сторонами, та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених грошових коштів в сумі 6 054,00 грн. є обґрунтованими та підлягають в цій частині задоволенню.
Суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При вирішенні даного спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не обґрунтовано вимогу про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для її задоволення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 536,80 грн.
Керуючись ст. ст. 23, 655, 673, 707, 1167 ЦК України, ст. 42 Конституції України, ст.ст. 9, 12 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 81, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Договір купівлі-продажу товару, укладений 14.12.2018 року між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 - розірвати.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти за договором купівлі-продажу товару в розмірі 6 054 (шість тисяч п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в прибуток держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Рівненського
міського суду Тимощук О.Я.