Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/67/19
провадження: 2-о/614/4/19
категорія:

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

13.02.2019 року суддя Борівського районного суду Харківської області Гуляєва Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Борова цивільну справу № 614/67/19, 2-о/614/4/19 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Ізюмське об?єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області,

про встановлення факту перебування на утриманні

В С Т А Н О В И В :

16.01.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до Борівського районного суду Харківської області із заявою, в якій просила встановити факт перебування заявниці в період з 28.11.2016 р. по 19.12.2018 р. на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, який помер 19.12.2018 р.

Заявлені вимоги мотивовані наступними обставинами.

27.02.1965 р. між заявницею та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Калінінським рай. РАЦС м. Горлівки Донецької області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 168.

За час спільного проживання у останніх народилося двоє дітей, вони давно уже повнолітні, проживають окремо, мають своє житло.

Чоловік весь час працював на шахті, в 1989 р. він пішов на пенсію. На той час він отримав пенсію в сумі 120 руб. В сім?ї були хороші стосунки, вони вели спільний бюджет, а тому чоловік щомісячно повністю віддавав дружині свою пенсію (як і раніше віддавав заробітну плату), які остання витрачала на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, вони робили інші покупки, необхідні для сім?ї.

Заявниця працювала швачкою, її заробітна плата була незначною 80 грн. Тому заробітна плата чоловіка, а потім і пенсія були для неї основним джерелом для існування. В 2000 році, після досягнення 55 років, заявниця пішла на пенсію і їй була призначена пенсія в сумі 48 грн.17 коп.

В середині 2016 р. ОСОБА_1 зі своїм чоловіком виїхали з м. Горлівка Донецької області в Борівський район Харківської області. В цьому районі вони мали знайомих і в с. Вище Солоне і в с. Гороховатка. Вони зупинилися в с. Вище Солоне і тимчасово стали мешкати по вул. Миру, б.5.

28.11.2016 р. ОСОБА_2 отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (необхідно було вирішувати питання як отримувати пенсію, за які кошти жити).

В травні 2017 р. заявниця теж стала на облік в Борівському управлінні соціального захисту населення, щоб отримувати пенсію. Перед цим знайома заявниці запропонувала їй зареєструватися у неї в с. Гороховатка по вул. Зарічній, б. 33.

19.12.2018 р. чоловік заявниці помер. Після смерті чоловіка заявниця звернулася до УСЗН з питанням про призначення їй пенсії з нагоди втрати годувальника. Переглянувши документи заявниці, працівники УСЗН підтвердили, що остання має таке право, але для цього їй потрібно встановити факт перебування на утриманні чоловіка останні 2 роки, тому що він значиться тимчасово проживаючим в ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 5, а заявниця в с. Гороховатка по вул. Зарічній, б.33.

Враховуючи, що крім пенсії у заявниці немає більше ніяких доходів, а прожити на 1880 грн. на квартирі без будь-якого підсобного господарства дуже тяжко, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке було проведено 06.02.2019 р., заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання, яке призначене на 13.02.2019 р. заявниця надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити заявлені вимоги.

Представник Ізюмського ОУ ПФУ Харківської області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він проживає з ОСОБА_1 за однією адресою: вул. Миру, б. 5 с. Вище Солоне Борівського району Харківської області, ОСОБА_1 у літній кухні. До смерті ОСОБА_2, він з дружиною проживав разом, за цією ж адресою, хоча остання була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. Свідок вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 жили дружно, потім він поїхав на лікування до м. Горлівка Донецької області і через кілька днів помер.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що мешкає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 по вул. Зарічній, б. 33 с. Гороховатка Борівського району Харківської області. ОСОБА_1 знайома свідка, разом з чоловіком в 2016 році переїхали з м. Горлівка Донецької області в с. Вище Солоне Борівського району Харківської області. ОСОБА_2 там був і зареєстрований, а його дружина попросила свідка зареєструвати її у себе, оскільки по вул. Миру, б. 5 с. Вище Солоне було уже зареєстровано багато людей. Після реєстрації місця проживання ОСОБА_1 по вул. Зарічній, б. 33 в с. Гороховатка, вона так і проживала разом зі своїм чоловіком в с. Вище Солоне.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії VІІІ-УР № 074678 ОСОБА_2 27.02.1965 р. уклав шлюб з ОСОБА_6 (а.с.10). Відповідно до копії посвідчення № 106683 ОСОБА_2 призначена пенсія довічно (а.с.11). Згідно копії посвідчення № 68918 ОСОБА_1 призначена пенсія довічно (а.с.12). ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стоять на обліку як внутрішньо переміщені особи (а.с.13-14). ОСОБА_2 помер 19.12.2018 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 668735 (а.с.15). З копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 11.01.2019 р. та уточнення до акту обстеження вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали в домоволодінні по вул. Миру, б. 5 с. Вище Солоне Борівського району Харківської області з листопада 2016 року по 19.12.2018 р. (а.с.16, 42).

Суд, вислухавши пояснення заявниці, свідків, враховуючи думку заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

За змістом ч. 1-3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 38 вказаного Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, оскільки, незважаючи на те, що заявниця отримує пенсію, пенсія чоловіка була для неї основним і постійним джерелом засобів до існування. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом за адресою: вул. Миру, б. 5 с. Вище Солоне Борівського району Харківської області, незважаючи на те, що були зареєстровані за різними адресами: ОСОБА_2 по вул. Миру, б. 5 с. Вище Солоне Борівського району Харківської області, а ОСОБА_1 по вул. Зарічній, б. 33 с. Гороховатка Борівського району Харківської області.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст.13, 81, 89, 263-265, 273, 293, 294, 315, 319, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 36, 38 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Ізюмське об?єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: вул. Миру, б. 5 с. Вище Солоне Борівського району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1) в період з 28 листопада 2016 року по 19 грудня 2018 року на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 19 грудня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Борівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.