Справа № 485/297/18
Провадження № 2/485/80/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування коштів,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 є його колишнім працівником, працювала на посаді "Менеджера" на підставі трудового договору від 08 листопада 2012 року. Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 , ч. 3 ст. 191 КК України, цивільні позови потерпілих задоволено частково та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди загалом 21 338,00грн. Позивач сплатив потерпілим заподіяну матеріальну шкоду. Посилаючись на ст. 1191 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу до винної особи 21 338,00грн. та судовий збір у розмірі 704,80грн.

У судове засідання учасники справи не з"явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов не визнала з підстав, що викладені нею у відзиві.

Обгрунтовуючи заперечення на позов відповідач у відзиві від 06.04.2018 року зазначила, що дійсно з 08 листопада 2012 року працювала у позивача на посаді менеджера-консультанта з продажу метало пластикових вікон та дверей, однак угоди про несення повної матеріальної відповідальності не укладала. Крім того, вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 року, яким з ОСОБА_1 було стягнуто кошти на відшкодування матеріальної шкоди цивільним позивачам, ним не оскаржено. У задоволенні позову просила відмовити у зв"язку з необгрунтованістю.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 1 ст.134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Судом встановлено, що 08 листопада 2012 року між фізичною особою, яка використовує найману працю, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір, який цієї ж дати зареєстровано за №8 Заводським центром зайнятості м.Миколаєва. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 була прийнята на посаду менеджера та згідно з п.2 зобов'язана виконувати обов'язки менеджера-консультанта з вікон та дверей металевих та ПВХ, менеджеру зі збуту (а.с.6-7).

Згідно з посадовою інструкцією менеджера по продажу ОСОБА_2 здійснювала роботу з клієнтами; оформляла договірні та бухгалтерські документи; контролювала дебіторську заборгованість клієнтів; забезпечувала своєчасне погашення дебіторської заборгованості клієнтами; вела облік прибутку та розтрат грошових коштів і товарно-матеріальних цінностей; перераховувала (передавала) грошові кошти (виручку) роботодавцю по даті надходження; щоденно представляла звіти по руху коштів.

Відповідно до вказаної посадової інструкції ОСОБА_2 несла відповідальність за зберігання грошових коштів та товаро-матеріальних цінностей власника; повну матеріальну відповідальність згідно з діючим законодавством України (а.с.8).

В порушення трудового договору та посадової інструкції ОСОБА_2 протягом жовтня 2014 року отримала замовлення від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на виготовлення та встановлення метало пластикових вікон і дверей, та авансову оплату за їх виготовлення та установку від клієнтів у загальному розмірі 21338,00грн. На підтвердження позивачем надані копії договорів, укладених з клієнтами (а.с.10-22). Вказані кошти відповідачем не були перераховані на рахунок позивача, а привласнені, з корисливих мотивів.

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2016 року та ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 22 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 70 КК України та засуджено до трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними, на два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строк на один рік. Цивільні позови потерпілих задоволено частково, з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - 1750 грн., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - 2000 грн., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 - 1400 грн., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 - 1000 грн., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, - 1000 грн., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, - 800 грн., ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, - 600 грн., ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, - 2800 грн., ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, - 2100 грн., ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_10, - 700 грн., ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_11, - 2988 грн., ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_12, - 3000 грн., ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_13,- 1200 грн. Всього стягнуто стягнуто 21 338,00грн.(а.с.24-45, 46-62). Згідно наданих розписок (а.с.64-76), позивачем виконано вирок та сплачено на користь цивільних позивачів кошти на відшкодування збитків у розмірі 21 338,00грн.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов"язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питаннях чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування коштів підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на ту обставину, що між нею та позивачем не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність не заслуговує на увагу, оскільки шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування коштів -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_14, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_15, РНОКПП НОМЕР_1, на відкшодування шкоди у порядку регресу 21 338,00грн. (двадцять одна тисяча триста тридцять вісім грн. 00коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_14, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_15, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 704,80грн. (сімсот чотири грн.80коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 12.02.2019 року.

Суддя