13 лютого 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
при секретарі Красновського В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської товарної біржі «Ізумруд», треті особи: Комунальне підприємство «Херсонське державне бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, Перша Херсонська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,
Ухвалою суду від 28.08.2017 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 22.05.2018 року розгляд цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В останнє судове засідання не зявилася, просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, надала згоду на ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Представник третьої особи - КП «ХДБТІ» в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справ у їх відсутність.
Представник третьої особи - Першої Херсонської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, покладається на розсуд суду.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно заповіту від 23.08.1996 року ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось, то з чого воно б не складалось і взагалі все те, що буде належити їй на день її смерті ОСОБА_1
Згідно актового запису про смерть № 4459 від 20.12.1997 року Міського відділу реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, ОСОБА_2 померла 19.12.1997 року.
10.05.2002 року ОСОБА_1 звернулася до Першрї Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті 19.12.1997 року ОСОБА_2
Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.
Згідно зі ст.153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.
Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Зі змісту договору купівлі-продажу №1141 від 25.03.1997 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст.15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст.227 ЦК України підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:
а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;
б) якщо її учасниками є члени біржі;
в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України.
Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.
До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло.
В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1
Отримавши державну реєстрацію в КП «Херсонське БТІ» права власності на буд.12 по вул.24-та Східній в м.Херсоні, яку ОСОБА_1 придбала за договором купівлі-продажу від 25.03.1997 року №1141, держава цим самим визнала право власності позивача на спірний житловий будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.
Закон України «Про товарну біржу» в редакції, діючій на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об'єктів нерухомості.
При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об'єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.
У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України «Про товарну біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.
Тому в цьому контексті не має підстав для визнання нікчемним договору купівлі-продажу №1141 від 25.03.1997 року, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок, розташованого по вул.24-та Східній в м.Херсоні.
Водночас зазначений договір купівлі-продажу у встановленому порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався.
З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу №1141 від 25.03.1997 року, оформленого в Херсонської товарної біржі «Ізумруд» дійсним.
Враховуючи зазначене, суд вважає позов ОСОБА_1, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст.12, 13, 19, 81, 259, 264, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст.47, 153, 224, 227 ЦК УРСР, ст.15 Закону України «Про товарну біржу», суд
Позов ОСОБА_1 до Херсонської товарної біржі «Ізумруд», треті особи: Комунальне підприємство «Херсонське державне бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, Перша Херсонська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого за адресою: м.Херсон, вул.24-та Східна, буд.12, укладеного Товарною біржею «Ізумруд» за №1141 від 25.03.1997 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 дійсним.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння розташоване: м.Херсон, вул.24-та Східна, буд.12, яке складається з житлового дому літ. А (стіни самані, покрівля черепична), житловою площею 36,6 кв.м., сараїв літ. Б, В, Д, Ж, гаражу літ. Г, котельної літ. Е, туалету літ. К, споруджень та огороджень №1-3.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан