Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2019 Справа №607/17347/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Стрілкової М. С.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом, який згодом збільшила, до відповідача ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 27 390,83 грн. Свої вимоги вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.05.2011 р. вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн., щомісячно, починаючи із 08.04.2011 р. до досягнення дитиною повноліття.Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.07.2019 р. становить 27 390,83 грн., а тому, позивач просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 27 390,83 грн.

Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що в нього немає жодних заборгованостей зі сплати аліментів, оскільки він сплатив їх у повному обсязі.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій вказала, що відповідач з травня 2012 року ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, а тому, станом на 01.07.2019 р. заборгованість по аліментах становить 27 390,83 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, заперечила проти його задоволення, з підстав наведених у відзиві та позов, та просила відмовити в задоволенні позову.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05 грудня 2005 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 07 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 158.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторно видане 28.08.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 851.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.05.2011 р. вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн., щомісячно, починаючи із 08.04.2011 р. до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення суду, 07.05.2011 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист № 2-3604/11, який пред`явлено до примусового виконання та відкрито виконавче провадження за № 48861877.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за відповідачем ОСОБА_4 числиться заборгованість, яка станом на 01.07.2019 р. становить 27 390,83 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць, також, буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Виходячи з того, що законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Враховуючи викладене, з урахування висновків Верховного Суду, суд вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам необхідно здійснити наступним чином: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

При цьому, суд враховує, що 05.07.2019 р. відповідачем були надані квитанції про сплату аліментів за різні періоди, на підставі яких державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів та станом на 01.07.2019 р. заборгованість становила 16 940,33 грн.

Однак, у серпні 2019 року державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, де відповідно станом на 01.07.2019 р. заборгованість становила 27 390,83 грн. Станом на 01.11.2019 р. заборгованість по аліментах відсутня.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що розрахунок здійснений позивачем не був спростований відповідачем, а тому, суд приймає його до уваги, та вважає, що загальний розмір заборгованості станом на 01.07.2019 р. становить 27 390,83 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів за період з 2011 року по липень 2019 року.

Суд враховує розмір неустойки, яка розраховується за формулою заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

Оскільки розмір неустойки, яка підлягає стягненню перевищує 100 % заборгованості, а тому, з урахуванням обмежень, встановлених ч. 1 ст. 196 СК України, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягає неустойка у розмірі 27 390,83 грн., що відповідає 100 % розміру заборгованості, визначеної державним виконавцем, станом на 01.07.2019 р.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 27 390,83 грн.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 27 390,83 грн. (двадцять сім тисяч триста дев`яносто гривень 83 копійки)

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Повний текст рішення суду складено та підписано 23 грудня 2019 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко