КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 332/3465/13 Головуючий 1 інстанція -ЛуценкоО.М.
Провадження № 22-ц/824/20/2019 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Кулішенка Ю.М., суддів: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 07 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір б/н за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.05.2013 року має заборгованість - 34936,68 грн., яка складається з наступного: 7997,10 грн. - заборгованість за кредитом; 21664,95 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3134,79 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1639,84 грн. - штраф (процентна складова).

Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 34934,68 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНП НОМЕР_1) на користь ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 07 вересня 2007 року заборгованість за тілом кредиту в розмірі 34936,68 грн. та судовий збір в розмірі 349,37 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами у належній формі кредитного договору та відкриття відповідачу карткового рахунку.

ПАТ КБ «ПриватБанк» відзив по справі не подавав.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 договору б/н від 07 вересня 2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач своє зобов'язання, передбачені умовами договору, виконав в повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2013 року у нього утворилась заборгованість в розмірі - 34936,68 грн., яка складається з наступного: 7997,10 грн. - заборгованість за кредитом; 21664,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3134,79 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1639,84 грн. - штраф (процентна складова).

Між сторонами виникли права і обов'язки, які грунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

Відповідач користувався кредитними коштами та здійснив погашення кредиту 20 листопада 2007 року в розмірі 905 грн., що стверджується наданим банком розрахунком та випискою по рахунку ОСОБА_3 (а.с.3-5,143-148). Погашення відповідачем кредиту відбувалося всупереч договору не в повному обсязі, а починаючи із листопада 2007року відповідач припинив погашення кредиту.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не повернув у повному обсязі отримані ним кредитні кошти, що у свою чергу свідчить про порушення прав ПАТ КБ «Приватбанк» як кредитора і необхідність їх захисту шляхом стягнення заборгованості в розмірі 34936,68 грн.

З вказаним висновком колегія суддів погоджується не в повній мірі виходячи з наступного:

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

В обгунтування своїх вимог позивач подав до суду анкету-заяву позичальника ОСОБА_3 , з якої вбачається, що відповідач отримав кредитну карту VISAGold клуб та йому видано кредитну картку № НОМЕР_2 ( а.с. 6).

Термін дії картки встановлено до вересня 2010 року саме цей строк є строком дії договору. ( т.1 а.с. 135).

ОСОБА_3 посилався на те, що вимоги до нього банком пред'явлено після спливу строку позовної давності, оскільки останній платіж ним було здійснено у листопаді 2007 року.

З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що 20 листопада 2007 року відповідач здійснив переказ коштів в розмірі 905,00.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а ст.258ЦК України передбачена спеціальна позовна давність щодо неустойки (пені та штрафу).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Відповідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року» відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності( ст..257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки( ст.. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки( місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Отже строк перевипущеної картки до останнього дня вересня 2010 року, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 30 вересня 2010року.

Позивач звернувся до суду з позовом 08.07.2013року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Щодо обсягу задоволення позовних вимог колегія суддів виходить з того, що вимоги банку підлягають частковому задоволенню.

Розрахунком заборгованості (а.с.3-5), випискою за картковим рахунком (а.с.143-148) судом встановлено, що заборгованість за кредитом становить 7997,10 грн. і ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

Вимога про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку позики.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14).

З матеріалів справи вбачається, що термін дії картки встановлено до вересня 2010 року

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для нарахування відсотків за користування грошовими коштами після закінчення терміну дії картки, який є строком дії договору.

З відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом з 26 листопада 2007 року по 30 вересня 2010 року в розмірі 6 833,64 грн.

Звертаючись до суду позивач, в частині позовних вимог щодо стягнення коштів, які утворились внаслідок заборгованості за кредитом, а саме штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова), заборгованість по комісії за користування кредитом, свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_3 має сплатити на його користь вказані кошти відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», що підтверджується підписом у анкеті - заяві.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що будь-які докази того, що відповідач у справі - ОСОБА_3 ознайомлений та погоджувався із вказаними умовами та правилами надання банківських послуг, згідно яких нараховуються проценти по нарахуванню пені, комісії та штрафів - відсутні.

Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили, що саме долучені до матеріалів справи Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року ( справа № 6-2320цс16).

Порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не повністю відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог Банку та стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованості по кредиту в сумі 7997,10 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 6833,64 грн., в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНП НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 07 вересня 2007 року: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7997,10 грн. (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто сім гривень десять копійок ) та заборгованість по відсотках в розмірі 6833,64 грн. (шість тисяч вісімсот тридцять три гривні шістдесят чотири копійки).

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: