Справа № 127/2-1801/2009
Провадження № 6/127/890/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мироненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці заяву кредитної спілки «Злагода» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Стягувач КС «Злагода» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 15.10.2009 року у цивільній справі №2-1801-2009 за позовом кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Злагода» суму боргу в розмірі 341 854,03 грн., 1 000,00 грн. на оплату юридичних послуг, а також сплачений судовий збір в сумі 1 700,00 грн. та збір на інформаційно-технічне забезпечення суду в розмірі 30,00 грн.

11.02.2010 року представником стягувача за вищевказаним рішенням суду було отримано виконавчі листи у даній справі та в послідуючому звернуто до примусового виконання.

Однак, у зв`язку із тим, що в ході проведених виконавчих дій у боржника не було виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення, виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 був повернутий без виконання і повторно не був пред`явлений для примусового виконання до органів ДВС, оскільки з 2015 року в провадженні Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області перебуває два кримінальних провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002901 від 06.05.2015 року та №0000240 від 21.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2, 5 ст.191 КК України, відносно посадових осіб КС «Злагода».

01.04.2016 року слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області Мельником А.О. на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2016 року у справі №127/6029/16-к проводилась виїмка в якості речових доказів всіх документів, належних КС «Злагода». Серед вилучених документів був і вищезазначений виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Вищевикладені факти призвели до того, що КС «Злагода» була фактично позбавлена можливості вести судово-претензійну роботу та по деяким виконавчим документам пропустила строк для їх пред`явлення до виконання.

На даний час виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 відсутній у стягувача та на виконанні у державній виконавчій службі також не перебуває, а відтак є всі підстави вважати, що останній втрачено.

Тому, заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 та поновити пропущений строк для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання.

Представник стягувача (заявника) за довіреністю Бабошин А.С., боржник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилися із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак їх неявка відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даного питання.

Дослідивши матеріали справи, заяви, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 15.10.2009 року у цивільній справі №2-1801-2009 за позовом кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Злагода» суму боргу в розмірі 341 854,03 грн., 1 000,00 грн. на оплату юридичних послуг, а також сплачений судовий збір в сумі 1 700,00 грн. та збір на інформаційно-технічне забезпечення суду в розмірі 30,00 грн. (а.с.121-122).

11.02.2010 року представником стягувача за вищевказаним рішенням суду було отримано виконавчі листи у даній справі та в послідуючому звернуто до примусового виконання, про що свідчить відповідна відмітка у довідковому листі до справи.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З заяви стягувача та матеріалів справи не вбачається достатніх підстав для її задоволення.

Так, представник стягувача у заяві як на підставу про задоволення заявлених вимог посилався на ті обставини, що виконавчий лист не був пред`явлений для примусового виконання до органів ДВС, оскільки з 2015 року в провадженні Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області перебуває два кримінальних провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002901 від 06.05.2015 року та №0000240 від 21.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2, 5 ст.191 КК України, відносно посадових осіб КС «Злагода».

01.04.2016 року слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області Мельником А.О. на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2016 року у справі №127/6029/16-к проводилась виїмка в якості речових доказів всіх документів, належних КС «Злагода». Серед вилучених документів був і вищезазначений виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_1 (а.с.210-213).

Разом з тим, відповідно до змісту ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2016 року не можливо встановити, чи дійсно було надано слідчому СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Мельнику А. ОСОБА_4 . тимчасовий доступ до кредитної справи ОСОБА_1 , яка в собі містила оригінал виконавчого листа, що вказану кредитну справу разом із зазначеним виконавчим документом було вилучено слідчим. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, заявником не надано.

Також, заявником не зазначено про обставини передачі на відповідальне зберігання КС «Злагода» усіх вилучених оригіналів кредитних справ на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2018 року у справі №127/21680/18, звернення до суду з даною заявою лише в грудні 2019 року тощо.

Таким чином, судом не встановлено, а стягувачем не наведено та не надано доказів поважних причин пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання і поновлення цього строку. Подання даної заяви суд розцінює, як зловживання процесуальним правом з боку стягувача.

Суд вважає, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження тощо.

Кредитна спілка, якає юридичною особою зобов`язана забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Доводи заяви свідчать лише про байдуже ставлення стягувача до його майнових питань.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачом своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Суд звертає увагу, що безпідставне поновлення судами строків пред`явлення виконавчих листів є порушенням конвенційних прав та порушення права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строках.

Європейський суд з прав людини в свої рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішння питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п.1 ст.6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Заявником не наведено причин, які є поважними та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів.

Також, стягувачем не надано доказів втрати виконавчого листа та не зазначено про обставини, при яких останній був втрачений.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260, 261, 354, 433 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви кредитної спілки «Злагода» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: