Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7732/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

26 листопада 2019 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді: Кондрацької Н.М.

при секретарі: Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Прядка Віталій Михайлович звернувся в суд із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свій позов тим, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.10.1986 року та свідоцтвом про народження його матері серії НОМЕР_3 від 19.08.1961 року. Мати позивача - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 19.11.2012 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, а саме Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало їй на підставі договору купівлі - продажу від 15.03.2005 року № 1203. У зв`язку з тим, що нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, позивач вимушений був звернутись до суду з позовом за захистом свого права. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.05.2017 по справі за № 711/2473/17 ОСОБА_1 визнано спадкоємцем ОСОБА_2 та встановлено його родинні зв`язки з померлою ОСОБА_2 . За позивачем визнано право власності на зазначений житловий будинок. Однак, на момент винесення судом вказаного рішення, ОСОБА_1 було відомо про перебування у власності ОСОБА_2 лише нерухомого майна. Станом на сьогодні позивачем було виявлено наявність у померлої його бабусі двох договорів банківського владу: «Стандарт» № SAMDNWFD300 від 20.12.2013; «Стандарт» № SAMDNWFD600 від 23.06.2014, що укладені між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк». Звернувшись з листом до нотаріуса другої державної нотаріальної контори за отриманням відповідного свідоцтва на вказані депозитні рахунки ОСОБА_1 отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не надано документ, що підтверджує родинний зв`язок з померлою. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішеннями суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного вище просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку «Стандарт» № SAMDNWFD300 від 20.12.2013 та депозитному рахунку «Стандарт» № SAMDNWFD600 від 23.06.2014 у ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою судді від 08.10.2018 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача адвокат Прядка В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась про причини неявки не повідомив.

Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.05.2017 по справі за № 711/2473/17 ОСОБА_1 визнано спадкоємцем ОСОБА_2 та встановлено його родинні зв`язки з померлою ОСОБА_2 . За позивачем визнано в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Станом на день подання позовної заяви позивачем було виявлено наявність договорів банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD300 від 20.12.2013; «Стандарт» № SAMDNWFD600 від 23.06.2014, що укладені між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратиф. ЗУ від 17.07.1997р., передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Зокрема, з огляду на положення ч.3 ст. 61 ЦПК, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1059 ЦК України), яка вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачою ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями банківського обороту.

На ім`я померлої ОСОБА_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.12.2013 було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_5 на підставі заяви № SAMDNWFD300 вклад «Стандарт». Відповідно до зазначеного договору сума вкладу складає 12661,79 грн..

Крім того, на ім`я померлої ОСОБА_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк» 23.06.2014 було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_6 , на підставі договору № SAMDNWFD600, вклад «Стандарт» на 6 місяців».

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до якої зокрема входять обумовлені вище депозитні рахунки.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до ст. 1258 УЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця ОСОБА_2 до нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А.

Однак, 07.07.2018 вих. № 1544/02-14 нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на грошові вклади померлої ОСОБА_2 , оскільки ним не надано документу, який підтверджує родинний зв`язок між ним та померлою ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). У справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».

У рішенні у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 року, визначено, що відповідно до прецедентного права Європейського суду право власності може бути «існуючим майном», а також позивач може обґрунтовувати його принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Вирішуючи вимоги позивача, суд виходив з того, що у судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що ОСОБА_2 дійсно вносила грошові кошти на рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк», було відкрито депозитні рахунки, доказів закриття депозитів вкладником матеріали справи не містять. Позивач, в свою чергу, є онуком померлої та звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі.

Доказів наявності заповіту або існування інших спадкоємців, які б забажали прийняти спадщину матеріали справи також не містять.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.05.2017 по справі за № 711/2473/17 ОСОБА_1 визнано спадкоємцем ОСОБА_2 та встановлено його родинні зв`язки з померлою ОСОБА_2 , дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності та допустимості, достатності та достовірності, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності.

Судом також враховується і те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, у зв`язку з чим відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-23, 1216-1218, 1223, 1258-1261 ЦК України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов представника ОСОБА_1 адвоката Прядки Віталія Михайловича до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку «Стандарт» № SAMDNWFD300 від 20.12.2013 та депозитному рахунку «Стандарт» № SAMDNWFD600 від 23.06.2014 у ПАТ КБ «Приватбанк».

Копію заочного рішення направити учасникам справи, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька