Справа № 175/2207/19
Провадження № 2/175/592/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 грудня 2019 pоку Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Новік Л.М.,
за участю секретаря Сапай О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса ДМНО Петренко Катерини Володимирівни про визнання дій протиправними, про визнання права власності незаконним, про скасування державної реєстрації права власності,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса ДМНО Петренко Катерини Володимирівни про визнання дій протиправними, про визнання права власності незаконним, про скасування державної реєстрації права власності.
З урахуванням уточнених позовних вимог, зазначає, що Домоволодіння АДРЕСА_1 було придбане нею та її чоловіком 25.06.1996 р. за договором купівлі-продажу в рівних частинах і складалося із незакінченого будівництвом житлового будинку з процентом готовності 66% та господарських будівель: гараж, літній душ, убиральня, що підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідченого та зареєстрованого державним нотаріусом Кобрусьовою Л.В. за номером 1-1982. Станом на час придбання відповідачкою ОСОБА_2 1/2 частини будинку за договором купівлі-продажу від 30.09.1998 р. на підставі довіреності виданої його чоловіком ОСОБА_5 на розпорядження належної йому 1/2 частини незавершеного будівництвом будинку, будинок також не був завершений будівництвом, що підтверджується копією Довідки-характеристики за №1346 від 29.09.1998 р. виданої Новомосковським МБТІ, з якої вбачається, що ОСОБА_5 ОСОБА_1 в рівних частинах (по 1/2) належало та зареєстровано станом на 29.09.1998 р. право власності на будинок на підставі Договору купівлі-продажу від 25.06.1996р.про придбання незавершеного будівництвом будинку станом готовності 66%.
З наведеного вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 придбала у 1998 році Ѕ частину незавершеного будівництвом будинку і, як не заперечувалося нею у всіх проведених судових розглядах, остання не приймала участі у добудуванні будинку, а завершення будівництвом будинку здійснено з 1998 по 2008роки особисто ОСОБА_1 . Факт про придбання відповідачкою ОСОБА_2 1/2 частини незавершеного будівництвом будинку та існування, в зв`язку з цим, у останньої права власності на 1/2 частину матеріалів і конструкцій з яких складався будинок станом на 30.09.1998р.(час укладання договору купівлі - продажу) підтверджено кількома судовими рішеннями, які набрали законної сили та не оскаржувалися ОСОБА_2 , зокрема: Рішенням Дніпропетровського районного суду від 14.03.2000р; Ухвалою ВССУ від 02.11.2011р.; Рішенням Дніпропетровського районного суду від 02.09.2013 р. і навіть рішенням Дніпропетровського районного суду від 24.02.2018 р.(яке ОСОБА_2 оскаржила, але отримала відмову у задоволені апеляційної скарги). Факт існування у ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку підтверджується і іншими доказами відсутність на той час у будинку водопостачання і водовідведення, газопостачання та ін.).
Таким чином, зазначеними судовими рішеннями визнано та встановлено виключно право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструкцій з яких складався будинок на час придбання і відмовлено останній у праві власності на 1/2 частину завершеного будівництвом будинку (рішення Дніпропетровського районного суду від 02.09.2013р. у справі №2-6946/11). Отже, враховуючи наведене вище, про те, що ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 30.09.1998р. придбала Ѕ частину незавершеного будівництвом будинку і не приймала участі у його добудуванні вона не мала права здійснювати розпорядження (обміну) майном, що їй не належить, а належить позивачу і є її власністю (що встановлено рішенням Дніпропетровського районного суду від 02.09.2013р. яке нею не оскаржувалося і набрало законної сили).
В той же час, як вбачається із записів у Державному реєстрі речових прав які здійснені приватним нотаріусом - відповідачем ОСОБА_6 під час державної реєстрації прав власності за ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , нею вчинено записи про реєстрацію прав по 1/4 частині закінченого будівництвом будинку, завдяки чому останні стали власниками нерухомого майна, яке належить виключно їй, оскільки саме вона за свої кошти здійснила завершення будівництво будинку і про це прямо зазначено у вказаних вище рішеннях : (Ухвала ВССУ від 02.11.2011р.:«Крім того у рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2000 року було встановлено, що спірний будинок на час ухвалення рішення був незавершений будівництвом, а в оскаржуваних рішеннях установлено, що ОСОБА_1 у 2008 році закінчила будівництво будинку. Таким чином у судів не було підстав зазначати, що сторонам належить по 1/2 часті закінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 та визнавати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину завершеного будівництвом будинку.»
Рішення Дніпропетровського районного суду від 02.09.2013 р.: «У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 взагалі не приймала участі у добудуванні будинку. В період з 1998 року по 2008 рік відповідачка ОСОБА_1 продовжила проводити прибудови та переобладнання будинку...збудувала та ввела в експлуатацію, що вбачається з технічного паспорта на спірний будинок КП БТІ від 05.11.2009р., Витягом з рішення №38 від 17.03.2010 р. про оформлення самочинно збудованих будинків та Довідкою №97 від 29.09.2010 р. про погодження прийняття об`єкта в експлуатацію. При вирішені питання по первісному позову ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку, господарських будівель і споруд, суд вважає зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 з 1998 року по 2008 рік було здійснено ряд відповідних переобладнань та покращень як будинку, так і земельної ділянки, які відповідно до ч.5 ст.357 ЦК України можна відокремити і є власністю ОСОБА_1 ».

Постанова Дніпровського апеляційного суду від 03.04.2019 р.: «Доводи апеляційної скарги відповідача ( ОСОБА_7 ) щодо необхідності зміни рішення шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на те, що відповідач є власником 1/2 частини незавершеного будівництва будинку та зазначивши, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку за вказаною адресою колегія суддів вважає безпідставним. Так, з договору купівлі-продажу від 30 вересня 1998 року посвідченого приватним нотаріусом ДРНО Юрченко Л.Л. вбачається, що відповідачка є власником 1/2 частини житлового будинку. У п.1 договору зазначено, що житловий будинок належить особам ( ОСОБА_5 і ОСОБА_1 ) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.06.1996 р. державним нотаріусом ДРДНК. Зі змісту договору 25.06.1996 р. посвідченого…вбачається, що ОСОБА_5 і ОСОБА_1 в рівних частинах належав незакінчений будівництвом будинок з процентом готовності 66%, а також господарчі будівлі..».

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни судового рішення шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на те, що відповідач є власником 1/2 частини незавершеного будівництва будинку, та зазначивши, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку за вказаною адресою, за відсутності відповідних доказів, що не порушує її право власності.»

Окрім того, необхідно зазначити, що ухвалою Дніпропетровського районного суду від 05.11.1999 р. було накладено заборону на вчинення ОСОБА_2 відносно спірного будинку договорів купівлі-продажу, міни, дарування, запис щодо якої було внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором за N93891522 ще 16.10.2006р. Вказана заборона існує натепер та існувала на час вчинення приватним нотаріусом Петренко К.В. 11-12 листопада 2016 р. реєстрації права власності на інших осіб-відповідачів у даній справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що свідчить про порушення нотаріусом п.5 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та безпідставність і незаконність набуття останніми права власності на спірне нерухоме майно. До того ж, Рішенням Виконавчого комітету Підгородненської міської зади №38 від 17 березня 2010 року погоджено прийняття в експлуатацію та узаконено житловий будинок «А» житловою площею 50.2 кв.м, загальною площею 142,5 кв.м, прибудови «а, а1, а3, а4, а5» тамбур «а2» літній душ «В», вбиральня «Г» забудовника ОСОБА_1 , що свідчить про існування вже на 2010 рік будинку більшої площею, наявності в ньому газопостачання, водопостачання та водовідведення тобто будинку який не є тотожнім тому який був придбаний у 1998 році ОСОБА_2 . Таким чином, нотаріусом Петренко К.В. при здійсненні реєстрації права власності на будинок(11-12 листопада 2016р.) за відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (які набули спірне майно від ОСОБА_2 ) було незаконно зазначено про належність останнім по 1/4 частці завершеного будівництвом будинку, чим порушено її права власника завершеного будівництвом будинку.

Просить суд дії ОСОБА_2 щодо розпорядженням 1/2 частиною завершеного будівництвом будинку на користь інших осіб визнати протиправними. Рішення приватного нотаріуса ДМНО Петренко Катерини Володимирівни, щодо здійснення державної реєстрації прав власності за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по ј частині житлового будинку АДРЕСА_1 визнати незаконними.

Зобов`язати орган державної реєстрації речових прав на нерухоме майно скасувати внесені до Державного реєстру записи за номерами 17413234, 17413220 про реєстрацію права власності по 1/4 частці житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, у зв`язку з неодноразовою неявкою відповідачів просила постановити заочне рішення, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прошу їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не надавали, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою суду від 21.06.2019 року визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З договору купівлі-продажу від 25 червня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпровської державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В., вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частинах було придбано незакінчений будівництвом житловий будинок з процентом готовності 66% та господарських будівель: гараж Б, літній душ В, убиральня Г, споруди №1, що розташований в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 є власником 1/2 частини незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи, а саме: копією договору купівлі-продажу від 30.09.1998 року, посвідченого 30 вересня 1998 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Юрченко Л.Л., копією рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2000 року.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 були співвласниками по 1/2 частині незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , що також підтверджується рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2000 року, яким встановлено, що спірний будинок на час ухвалення рішення був незавершеним будівництвом.

В матеріалах справи є витяг з рішення №38 виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району, яким було надано дозвіл ОСОБА_1 оформити самочинно збудовані: прибудова «а-1», тамбур «а-2», прибудова «а-3», гараж «Б», переобладнання під прибудову «а-5», котельню «Д» під прибудову «а-4», при цьому збільшена загальна площа на 58,0 м-2, житлова площа зменшена на 0,8 м-2 за адресою: АДРЕСА_1 . КП «Дніпропетровського району «БТІ» внести зміни до технічної документації. (а.с.9).

Згідно довідки про погодження прийняття об`єкта в експлуатацію від 29.09.2010 року №97, виданої Підгородненською міською радою Дніпропетровського району, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , яка є забудовником житлового будинку «А», житловою площею 50,2 м-2, загальною площею 142,5 м-2, прибудови «а, а-1, а-3, а4, а5», тамбур «а-2», літній душ «В», вбиральня «Г» по АДРЕСА_1 на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району було погоджено прийняття вказаного будинку в експлуатацію. (а.с.10).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 1999 року в якості забезпечення позову, накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 . Дане забезпечення позову було застосовано в межах цивільної справи № 2-227/2000 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про визнання недійсним доручення, частково недійсним договору купівлі - продажу домоволодіння, договору купівлі - продажу земельної ділянки та частково акту на право приватної власності на землю, на підставі вказаної ухвали Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою 16.10.2006 року було внесено запис до державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №2891522, архівна заборона значиться за №50481-207 від 17.11.1999 року.

Як вбачається з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петренко Катериною Володимирівною 11.11.2016 року внесено записи за №17413234, 17413220 про реєстрацію права власності по ј частці житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі Ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2016 року.

Отже, вказані відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені під час заборони на відчуження вищевказаного будинку.

Надані позивачем докази свідчать, що ОСОБА_2 як власник саме Ѕ частини незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , а не Ѕ частини будинку не мала права відчужувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до п.1 та п.2 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а Державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Частиною 1 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності.

Пунктом 2 ч.1 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є нотаріус.

Частиною 3 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Статтею 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов`язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

У пункті 6 ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Частиною 2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.5 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

У пунктах 1 та 9 ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Статтею 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. 11.11.2016 року протиправно проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на ј частину житлового будинку та ОСОБА_4 на ј частину житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2016 року справа №202/6658/16-ц, оскільки під час проведення 11.11.2016 року державної реєстрації права приватної власності державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. не враховано наявність заборони на нерухоме майно, зареєстрованої Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою 16.10.2006 року за №2891522, архівна заборона значиться за №50481-207 від 17.11.1999 року, що відповідно до положень п.3 ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що було і є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст.182 ЦК України, ст.ст.6, 10, 11, 18, 24, 26, 27, 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. ст.ст.12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 щодо розпорядженням 1/2 частиною завершеного будівництвом будинку на користь інших осіб визнати протиправними.

Рішення приватного нотаріуса ДМНО Петренко Катерини Володимирівни, щодо здійснення державної реєстрації прав власності за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по ј частині житлового будинку АДРЕСА_1 визнати незаконними.

Зобов`язати орган державної реєстрації речових прав на нерухоме майно скасувати внесені до Державного реєстру записи за номерами 17413234, 17413220 про реєстрацію права власності по 1/4 частці житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Новік