Справа №613/1580/18 Провадження № 2-н/613/10/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Харченко С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з положенням ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Заява про видачу судового наказу була розглянута по суті,та судом (суддя Харченко С.М.) постановлено ухвалу від 27.11.2018 року про відмову у видачі судового наказу. Вказана ухвала суду була в подальшому скасована судом апеляційної інстанції та справа була направлена до Богодухівського районного суду,повторно передана судді Харченко С.М. для розгляду.

Приймаючи до уваги, що при постановленні ухвали суду від 27.11.2018 року, суддею Харченко С.М. було надано правову оцінку вказаному в заяві про видачу судового наказу, досліджено додані до неї документи, встановлено наявність підстав для відмови у видачі судового наказу та ухвалено відповідне рішення по суті, тим самим висловлено позицію судді по даній справі, вважаю неможливим повторний розгляд цієї заяви по суті, а тому з метою усунення сумнівів заявника та боржника в об"єктивності та неупередженості судді у справі, заявив самовідвід.

Так, згідно з приписами ст.39 ЦПК України, суддя зобов»язаний заявити самовідвід з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цьогоКодексу. При цьому слід зазначити, що наявність вказаних вище обставин тягне за собою обов»язок судді заявити самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об»єктивності судді.

Розгляд справи незалежним та неупередженим судом є принципом забезпечення права на справедливий суд в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України, а тому будь-які сумніви щодо неупередженості судді мають оцінюватись з точки зору розумного сумніву.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов"язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006, «Газета Україна-Центр проти України» від 15.07.2010 ЄСПЛ вказував, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими . З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Також, пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За таких обставин, вирішуючи питання про подальший розгляд даної справи, та з урахуванням того, що при постановленні ухвали суду від 27 листопада 2018 року, по цій самі справі, суддею Харченко С.М. було надано правову оцінку вказаним в заяві доводам, наданим доказам, та було ухвалено судове рішення по суті, приходжу до висновку про наявність підстав для заявлення та задоволення самовідводу, з метою виключення у заявника та боржника сумнівів щодо об»єктивності та неупередженості судді при вирішенні даного спору по суті, а також з метою дотримання прав учасників на гарантований законом безпосередній, справедливий судовий розгляд.

Згідно з приписами ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Керуючись ст. ст. 10, 33, 34, 36, 39, 40,ст.ст. 258-261, 353 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заявлений самовідвід суддею Богодухівського районного суду Харківської області Харченко С.М. у цивільній справі № 613/1580/18 - задовольнити.

Справу № 613/1580/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, передати до канцелярії суду для повторного авторозподілу, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ