ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2112/19 Справа № 201/1917/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі: головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєва Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, грошових коштів, моральної шкоди та судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, грошових коштів, моральної шкоди та судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог, уточнюючи позовні вимоги, посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, де він фактично і мешкає та зареєстрований. 27 березня 2017 року відбулося залиття вказаного житла позивача з вище розташованої квартири НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу. Позивачу завдана матеріальна шкода з причини недбалого ставлення відповідача до сантехнічних приладів, комунікацій та ремонту в своїй квартирі, житловою обслуговуючою організацією складено відповідний акт. Обіцянки усунути пошкодження, що були завдані квартирі позивача, відповідач не виконав. Сума матеріальної шкоди, яку було завдано позивачу, складає згідно кошторису ремонтної організації - 20 851,00 грн. Через залиття квартири у позивача погіршився стан здоров'я, внаслідок чого він був вимушений придбавати ліки на суму 12 721,69 грн., а також вважає, що йому завдано моральної шкоди на суму 15 000,00 грн.

Враховуючи викладене, просив стягнути на свою користь з відповідача завдану матеріальну шкоду, моральну шкоду та витрати на ліки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, матеріальну шкоду в сумі 20 851 грн., витрати на ліки в сумі 12 721 грн. 69 коп., моральну шкоду в сумі 3 000 грн., а всього 36 572 грн. 69 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в суми 1 409 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, де він фактично мешкає та зареєстрований.

У березні 2017 році ОСОБА_1 проводив ремонт своєї квартири, внаслідок чого відбулось залиття квартири позивача, власника квартири АДРЕСА_1.

27 березня 2017 комісією КВЖ РЕП ДМР було складено акт про залиття квартири позивача, винним в цьому вказано відповідача, який проводив ремонтні роботи (в тому числі заміна стояка центрального опалення) і допустив недбальство. Позивач на підставі цього акту намагався мирним шляхом врегулювати з відповідачем відшкодування йому завданої шкоди, однак відповідач не бажав відшкодовувати завдані збитки.

Внаслідок вказаного залиття було пошкоджено майно позивача, а саме: залита підлога (паркет), стеля, частково стіни. Наявність зазначених пошкоджень в квартирі позивача зазначено у акті від 27 березня 2017 року.

Згідно кошторису на виконання робіт по ремонту кімнати позивача, в якій відбулось залиття, вартість відновлювальних робіт та необхідних матеріалів складає 20 851,00 грн.(а.с. 69).

Крім того, залиттям квартири позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала в тому, що на час залиття квартири та в подальшому позивач вимушений був відмовитись від звичного способу життя, хвилювався щодо виниклої ситуації.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що винними діями відповідача під час ремонту своєї квартири позивачу дійсно було завдано матеріальної шкоди в розмірі вартості відновлювальних робіт та необхідних матеріалів, що складає 20 851,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача витрат на ліки у розмірі 12 721,69 грн., суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 263,265 ЦПК України, не обґрунтував судове рішення в цій частині, не надав мотивованої оцінки вказаній позовній вимозі, при цьому задовольнивши позовні вимоги.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача витрат на ліки у розмірі 12 721,69 грн., на підтвердження завданої шкоди у зв'язку з погіршенням здоров'я позивачем надано довідки з медичного закладу, а також чеки на придбання ліків.

Проте, з медичних довідок не вбачається причинно-наслідковий зв'язок між погіршенням самопочуття позивача та залиттям його квартири.

Більш того, позивачем не надано рецептів, згідно яких йому було виписано саме ті ліки, які вказані в наданих суду чеках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов'язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК), збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов'язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК).

За змістом статей 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень щодо понесених витрат на ліки.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на ліки.

Колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача витрат на ліки у розмірі 12 721,69 грн. скасувати та ухвалити нове в цій частині про відмову у задоволенні цих позовних вимог, а також змінити в частині загальної суми до стягнення, вказавши загальну суму - 23 851,00 грн.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що позивачем не доведено обставин того, що саме з вини відповідача було завдано йому матеріальної шкоди залиттям квартири, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження даного факту, зокрема акт від 27 березня 2017 року, складений комісією КВЖ РЕП ДМР, який відповідачем не був оскаржений.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

В решті рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на ліки в сумі 12 721 грн. 69 коп. - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на ліки в сумі 12 721 грн. 69 коп. - відмовити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року в частині зазначення загальної суми до стягнення - змінити, зазначивши загальну суму до стягнення - 23 851,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко