провадження № 6/752/1305/19
УХВАЛА

23.12.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року заступник начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Менчиць Н.Є. звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження № 55140267 з примусового виконання виконавчого листа № 752/21669/14-ц від 26.04.2016 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Прокредитбанк» боргу в сумі 1782482,99 грн. Боржник ОСОБА_1 ухиляється від належного виконання судового рішення. Будь-яких дій боржником на їх виконання не здійснено, судове рішення до теперішнього часу боржником не виконане, вона ухиляється від явки до державного виконавця та від сплати боргу, а тому державний виконавець вважає, що потрібно вжити заходів та обмежити боржника у праві виїзду за кордон до належного виконання ним відповідних зобов`язань.

Сторони в судове засідання не викликались, в звя`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути подання без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2015 року у справі № 752/21669/14-ц, позов ПАТ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості був задоволений, та стягнуто із відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1778828,99 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн.

26.04.2016 року у справі було видано виконавчий лист, та постановою державного виконавця від 13.11.2017 року було відкрито виконавче провадження № 55140267 з його примусового виконання.

Однак, доказів на підтвердження направлення та, відповідно, отримання боржником зазначеної постанови державного виконавця, до матеріалів подання не долучено.

Заявник вважає, що боржник ухиляється від належного виконання судового рішення, в зв`язку з чим наявні законні підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, слід звернути увагу заявника на те, що згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Суд вважає за необхідне зазначити також і про те, що до даного подання не долучено докази на підтвердження направлення та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази на підтвердження дійсного місця реєстрації (проживання) боржника, а також не надано достеменних доказів на підтвердження саме ухилення боржника від виконання судового рішення.

За результатами розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 441 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, та те, що державним виконавцем не доведено факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадженні та ухилення боржника від виконання судового рішення, суд вважає, що подання є необґрунтованим, недоведеним та передчасним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України»,ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя Н.П. Чередніченко