ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2247/19 Справа № 212/6645/17 Суддя у 1-й інстанції - Козлов А.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року, яке постановлено суддею Козловим Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

В обґрунтування позову зазначено, що з 15 листопада 2014 року по 20 лютого 2017 року вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. Під час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - дочка ОСОБА_3, батьком якої є відповідач. Після розірвання шлюбу між сторонами 20.02.2017 року, дочка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання, хоча має таку можливість. Вказала, що у зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною вона не працює та потребує матеріальної допомоги батька дитини.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його зарплати (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 23 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи. Зауважує на тому, що суд не взяв до уваги, що він є інвалідом другої групи, має літніх батьків, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, має неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та повнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, яким надає матеріальну допомогу, та спільну з позивачем доньку ОСОБА_3, на утримання якої з нього стягнуті аліменти, у зв'язку з чим він не має матеріальної можливості утримувати дружину на період знаходження її у відпустці по досягненню дитиною ОСОБА_3 трирічного віку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, з 15 листопада 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), який розірваний 20 лютого 2017 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), яка проживає з матір'ю.

Покладаючи на відповідача обов'язок зі сплати аліментів на користь позивача, на її утримання на період знаходження її у відпустці по догляду за дитиною, суд першої інстанції виходив з факту перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потреби у зв'язку з цим, матеріальної допомоги від батька дитини.

Однак, стягнувши аліменти з відповідача на користь позивача на період знаходження у відпустці по догляду за дитиною, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі, а саме: чи має можливість відповідач сплачувати аліменти на утримання дружини.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач по справі, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи з відповідача стягнуті судовим наказом аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, що не заперечували сторони по справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи на утриманні відповідача знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 42) та повнолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка навчається в Інституті кіно та телебачення (а.с. 43,44), у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька - відповідача по справі.

Крім того, відповідно до довідки МСЕК від 01.10.2013 року відповідач є інвалідом другої групи (а.с. 40).

У зв'язку з наведеним вище, колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги відповідача, що при вирішенні спору суд першої інстанції не взяв до уваги матеріального становища відповідача, не в повній мірі дослідив обставини справи, та не звернув уваги на те, що відповідач не має матеріальної можливості утримувати дружину на період знаходження її у відпустці по досягненню дитиною ОСОБА_3 трирічного віку.

Натомість посилання апелянта в апеляційній скарзі на обставини перебування на його утриманні літніх батьків, які є пенсіонерами, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п. п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року скасувати та постановити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: