Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1819/19

17 грудня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Нагорняк Г.М.

представника позивача-адвоката: Рубцової К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 домоволодіння у спільній сумісній власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 домоволодіння у спільній сумісній власності подружжя

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем по справі, ОСОБА_2 перебували в зареєструваному шлюбі, який 26.06.2000 року було розірвано.

За час шлюбу в 1980 році ними спільно з ОСОБА_2 було побудовано житловий будинок та господарські споруди в АДРЕСА_1 . Станом на 20.03.2018 року до складу домоволодіння входило: житловий будинок "А" загальною площею 240,4 кв.м., житловою площею 111,20 кв.м., гараж "Б" площею 46,8 кв.м., літня кухня "В" площею 52,7 кв.м., сарай "Г" площею 23,1 кв.м., сарай "Д" площею 33,8 кв.м., вбиральня "Ж" площею 1,0 кв.м., ворота N1 площею 6,8 кв.м., огорожа N2 площею 147,0 кв.м., колонка N3 8,0 м.п, загальною вартістю 742565 грн. Вказаний факт стверджується технічним паспортом виготовленим ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації "від 20.03.2018 року.

Право власності на вказане домоволодіння в с.Зелена присілок Фентираль Надвірнянського району Івано-Франківської області зареєстроване на її колишнього чоловіка ОСОБА_3

27.03.2018 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів їхньому синові ОСОБА_2 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

За час життя ОСОБА_3 , після припинення фактичного проживання між неї і колишнім чоловіком не було спору з приводу поділу майна, так як вони добровільно його поділили. Після розірвання шлюбу вона проживала в будинку в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 проживав окремо і не чинив їй будь яких перешкод в користуванні майном.

В той момент не було потреби у виділі її частки з спільного сумісному майні подружжя, Крім того, вважає що її право було порушено в той час коли вона дізналася про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 ..

Тому їй належить 1/2 частина спільно нажитого майна подружжя, а саме 1/2 частина житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції сторін:

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме: 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку "А" загальною площею 240,4 кв.м., і житловою площею 111,20 кв.м., гаражу "Б" площею 46,8 кв.м., літньої кухні "В" площею 52,7 кв.м., сараю "Г" площею 23,1 кв.м., сараю "Д" площею 33,8 кв.м., вбиральні "Ж" площею 1,0 кв.м., воріт N1 площею 6,8 кв.м., огорожі N2 площею 147,0 кв.м., колонки N3 8,0 м.п, загальною вартістю 742565 грн.

Відповідач в судове засідання не з"явився, однак від нього поступила заява в якій він визнав позовні вимоги повністю, не заперечив проти визнання права власності на 1/2 частини домоволодіння, яке є об"єктом спільної сумісної власності подружжя за ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку "А" загальною площею 240,4 кв.м., і житловою площею 111,20 кв.м., гаражу "Б" площею 46,8 кв.м., літньої кухні "В" площею 52,7 кв.м., сараю "Г" площею 23,1 кв.м., сараю "Д" площею 33,8 кв.м., вбиральні "Ж" площею 1,0 кв.м., воріт N1 площею 6,8 кв.м., огорожі N2 площею 147,0 кв.м., колонки N3 8,0 м.п, загальною вартістю 742565 грн.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.09.2019 р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2019 р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з`ясувавши фактичні обставини, дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєструваному шлюбі, який 26.06.2000 року було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Надвірнянського районного управління юстиції (а.с. 5).

В шлюбі у них народився син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 14).

За час шлюбу в 1980 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спільні кошти подружжя побудували житловий будинок та господарські споруди в АДРЕСА_1 . Станом на 20.03.2018 рік до складу домоволодіння входило: житловий будинок "А" загальною площею 240,4 кв.м., житловою площею 111,20 кв.м., гараж "Б" площею 46,8 кв.м., літня кухня "В" площею 52,7 кв.м., сарай "Г" площею 23,1 кв.м., сарай "Д" площею 33,8 кв.м., вбиральня "Ж" площею 1,0 кв.м., ворота N1 площею 6,8 кв.м., огорожа N2 площею 147,0 кв.м., колонка N3 8,0 м.п, загальною вартістю 742565 грн. Вказаний факт стверджується технічним паспортом виготовленим ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації "від 20.03.2018 року (а.с. 7-9).

Право власності на вказане домоволодіння в АДРЕСА_1 зареєстроване на ОСОБА_3 за номером 25438007 від 23.03.2018 року, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12)

27.03.2018 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів їхньому синові ОСОБА_2 , що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 03.04.2018 року. (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що виконавчим комітетом Зеленської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис за № 12, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15 ).

За час життя ОСОБА_3 , між сторонами не було спору з приводу поділу вищевказаного майна, так як вони добровільно його поділили.

Після розірвання шлюбу позивачка ОСОБА_1 постійно проживала в будинку в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 проживав окремо і не чинив їй будь яких перешкод в користуванні майном, що стверджується довідкою Зеленської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №1111 від 02.09. 2019 року (а.с. 6).

До смерті ОСОБА_3 не було потреби у виділі частки ОСОБА_1 з спільного сумісному майні подружжя., проте наявність заповіту ОСОБА_3 "на все належне майно" потребує визнання домоволодіння об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за ОСОБА_1 частки в праві спільної сумісної власності подружжя для подальшого визнання складу спадщини та захисту прав ОСОБА_1 як співвласника спільного майна.

Крім того, позивач ОСОБА_1 вважає що її право було порушено в той час коли вона дізналася про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.08.2018 року за № 53005230 (а.с.16).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Частинами 3 та 4 статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем, які викладені у заяві по суті справи не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім"ю України 1969 року, який діяв на час побудови домоволодіння "майно , нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю подружжя".

Згідно вимог ч.1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім"ю України 1969 року, " в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними".

Відповідно до вимог ч.2 ст. 29 Кодексу про шлюб та сім"ю України 1969 року, "поділ спільного майна подружжя, може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу".

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позиція суду:

Враховуючи наведені обставини, що сторони перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, спільною працею та за спільні кошти побудували, набули та в подальшому зареєстрували за ОСОБА_3 спільне майно, а саме: житловий будинок загальною площею 240,4 кв.м., і житловою площею 111,20 кв.м., гараж "Б" площею 46,8 кв.м., літнню кухню "В" площею 52,7 кв.м., сарай "Г" площею 23,1 кв.м., сарай "Д" площею 33,8 кв.м., вбиральню "Ж" площею 1,0 кв.м., ворота N1 площею 6,8 кв.м., огорожу N2 площею 147,0 кв.м., колонку N3 8,0 м.п., що підтверджується технічним паспортом від 20.03.2018р., витягом, з держреєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2018 р., випискою з погосподарської книги №4 с.Зелена (а.с. 11), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстріза № 51467848 від 03.04.2018 року (а.с. 13), відсутність спору між сторонами та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що спірне майно, набуте в шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя. Також під час розгляду справи судом знайшло підтвердження спільне будівництва житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , сторонами у період їхнього перебування у шлюбі, тому, суд прийшов до висновку, про підставність позову та його задоволення .

Кріт того, суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем в строк позовної давності, оскільки про порушення її права вона дізналася у зв"язку з відкриттям спадкової справи після смерті ОСОБА_3 ..

На підставі ст.ст. 256, 261, 368, 372, 392, 1226 ЦК України ст.ст. 22 ,28-29 КпШС України (1969року) та керуючись ст.ст. 4, 19, 206, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 домоволодіння у спільній сумісній власності подружжя - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме: 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку "А" загальною площею 240,4 кв.м., і житловою площею 111,20 кв.м., гаражу "Б" площею 46,8 кв.м., літньої кухні "В" площею 52,7 кв.м., сараю "Г" площею 23,1 кв.м., сараю "Д" площею 33,8 кв.м., вбиральні "Ж" площею 1,0 кв.м., воріт N1 площею 6,8 кв.м., огорожі N2 площею 147,0 кв.м., колонки N3 8,0 м.п, загальною вартістю 742565 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлений 24.12.2019 року.