ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» січня 2019 року

м. Харків

справа № 623/821/18

провадження № 22-ц/818/885/19

Харківській апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування при Ізюмській районній державній адміністрації Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з нею за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2018 року (ухвалене суддею Винниченко П.П.),-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування при Ізюмській районній державній адміністрації Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з нею.

В обґрунтування позову зазначив, що 10 серпня 2012 року між сторонами укладено шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина - ОСОБА_4.

З грудня 2013 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. щомісячно.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Дитина проживає сумісно з ОСОБА_5, яка чинить перешкоди у спілкуванні дитини з позивачем та її вихованні.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_9 у спілкуванні з дитиною та забезпечити щотижневі зустрічі з нею кожної суботи в період з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин в присутності матері.

ОСОБА_5 не виконує рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року та чинить перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з дитиною.

Розпорядженням Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області № 295 від 11 серпня 2016 року ОСОБА_1 надано дозвіл на спілкування з сином ОСОБА_4, без присутності матері та поза межами її проживання. Проте, ОСОБА_5 дане рішення не виконує, чим порушує право батька на виховання дитини.

Зважаю на зазначене, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною та встановити йому графік зустрічей з дитиною, що передбачає систематичні побачення та можливість вільного спілкування, без присутності відповідача та поза межами її проживання, наступним чином: побачення щосуботи з 09 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин, дві суботи на місяць забирати дитину з ночівлею, а саме з 09 години 00 хвилин суботи до 17 години 00 хвилин неділі, або з п'ятниці по неділю, два рази на місяць, через тиждень (з ночівлею), у дні народження сина дозволяти побачення протягом трьох годин без присутності матері та поза межами її проживання, побачення один раз на тиждень по буднях, в тому числі для відвідування дитячих заходів, два тижні на рік спільного відпочинку в літній період без супроводу матері, один тиждень на рік спільного відпочинку в зимовий період без супроводу матері, святкування Нового року з ночівлею з 31 грудня непарного року на 1 січня парного року з ночівлею, в день народження сина в непарний календарний рік з ночівлею, в день народження батька дитини, дідуся та бабусі по лінії батька - 26 грудня, 26 серпня та 31 травня з ночівлею, в Святвечір та Різдво непарного календарного року з ночівлею дитини без присутності та поза межами проживання матері, Великдень парного календарного року з ночівлею.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 Встановлено час та дні для зустрічей ОСОБА_1 з сином: дві суботи на місяць забирати сина з ночівлею, а саме з 09 години 00 хвилин суботи до 16 години 00 хвилин неділі. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи. Позивачем не доведений факт вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною. Судом при визначенні графіку побачень батька з дитиною без участі матері не було надано належної оцінки тому факту, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року, встановлено порядок участі батька у вихованні дитини, а саме - забезпечено батьку щотижневі зустрічі кожної суботи місяця в період з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин з малолітнім ОСОБА_4, в присутності матері за місцем її проживання з сином. Частково задовольняючи позов та встановлюючи графік спілкування батька з дитиною судом першої інстанції фактично було змінено рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року, при цьому судом першої інстанції встановлено, що дане рішення не виконується з причин ухилення батька від зустрічей з дитиною. Повторно звертаючись до суду з позовом про встановлення графіку спілкування з дитиною ОСОБА_1 не було доведено наявність зміни будь-яких обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати, в цій частині позов задовольнити. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи. Частково відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не прийняв до уваги того факту, що відповідач перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, зважаючи на що висновок суду щодо можливості спілкування дитини з батьком в добровільному порядку у святкові дні та сімейні свята є необґрунтованим. Також судом не було надано належної оцінки тому факту, що між сторонами наявний конфлікт, який може впливати на психоемоційний стан дитини, у разі спілкування батька з дитиною в присутності матері.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_3 подану ними апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечували.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечував, свою апеляційну скаргу підтримав.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування при Ізюмській районній державній адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та її представника, ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах та відзиві доводи, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам повною мірою не відповідає.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що неодноразові висновки органу опіки та піклування свідчать про наявність між сторонами спору щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Проте, наявність цих висновків не вирішила конфлікт та спірну ситуацію, зважаючи на що є необхідність визначення способу участі позивача у вихованні дитини. Непорозуміння батьків впливає на психічне здоров'я дитини, її психоемоційний стан, виховання тощо. У зв'язку з чим, суд враховує інтереси дитини. Обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її моральному розвитку, не встановлені. ОСОБА_1 належить гарантоване законом, рівне з матір'ю дитини, право на спілкування з сином та право на його виховання. У зв'язку з чим є доцільним дозволити ОСОБА_1 дві суботи на місяць забирати сина ОСОБА_4 з ночівлею, а саме: з 09 години 00 хвилин суботи до 16 години 00 хвилин неділі.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Судом встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 10 серпня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 15).

В зазначеному шлюбі народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року, що набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 18).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 17 березня 2014 року і до повноліття дитини (а.с.16).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року усунено перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, що проживає разом з матір'ю ОСОБА_5 Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та її вихованні, забезпечити йому щотижневі зустрічі кожної суботи місяця в період з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин з малолітнім ОСОБА_4 в присутності матері ОСОБА_5 за місцем її проживання з малолітнім сином (а.с. 19, 20).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року залишено без змін (а.с. 21,22).

Висновком органу опіки та піклування при Ізюмській райдержадміністрації про доцільність встановлення годин побачення від 02 листопада 2017 року встановлений час побачення ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_1, щонеділі з 09 години 00 хвилин суботи до 16 години 00 хвилин неділі з ночівлею в сім'ї батька (а.с. 25).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом ч.2, 3, ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо

від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що кожен з батьків належним чином виконує покладені на нього обов'язки щодо участі у вихованні дитини та реалізації вищенаведених норм. Проте, між сторонами не було досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною, що спричинило недостатню участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

У зв'язку з зазначеним, ще в червня 2914 року ОСОБА_4 було подано позов до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Як було зазначено вище, за результатами розгляду даної заяви рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2014 року усунено перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, що проживає разом з матір'ю ОСОБА_5 Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та її вихованні, забезпечити йому щотижневі зустрічі кожної суботи місяця в період з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин з малолітнім ОСОБА_4 в присутності матері ОСОБА_5 за місцем її проживання з малолітнім сином (а.с. 19, 20).

Зазначене судове рішення у повному обсязі не виконувалось як за вини позивача, так і за вини відповідача, що встановлено судом першої інстанції та зазначено в рішення суду.

Оскільки на час ухвалення вищевказаного судового рішення вік дитини становив півтора роки, то в 2016 році, у зв'язку з досягненням дитини трирічного віку, ОСОБА_1 звернувся до Ізюмської районної державної адміністрації з заявою про зміну часу та умов спілкування дитиною.

Розпорядженням голови Ізюмської райдержадміністрації Харківської області № 295 надано дозвіл ОСОБА_1 на спілкування його з сином за попередньою домовленістю з матір'юОСОБА_5 за її відсутності та поза межами її проживання (а.с. 24).

Висновком органу опіки та піклування при Ізюмській райдержадміністрації Харківської області встановлено години побачення ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4 щонеділі з 09 години 00 хвилин суботи до 16 години 00 хвилин неділі з ночівлею в сім'ї батька (а.с. 25).

Зазначені рішення Ізюмської райдержадміністрації фактично не виконувалися, оскільки відповідачОСОБА_5 заперечує проти зазначеного способу спілкування батька з дитиною, про що вона зазначила як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у позивача були відсутні правові підстави для звернення з новим позовом щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкування з малолітнім сином, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Пред'явлений позов не є аналогічним позову, пред'явленому позивачем у 2014 році.

Після ухвалення судових рішень від 29 серпня 2014 року та 24 вересня 2014 року були прийняті Ізюмською райдержадміністрацією Харківської області розпорядження, якими були змінені часи та порядок спілкування позивача з дитиною, та ці розпорядження відповідачем не виконувалися.

Отже, колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є правові підстави для встановлення іншого часу та порядку спілкування позивача з сином.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що є доцільним дозволити батьку забирати дитину дві суботи та неділі у місяць з ночівлею, а саме: дві суботи на місяць з 09 години 00 хвилин суботи до 16 години 00 хвилин неділі.

По-перше, судом конкретно не визначено, в які саме суботи місяця ОСОБА_1 може забирати дитину, що в свою чергу перешкоджає виконанню судового рішення.

По-друге, судом не враховано, що дитина проживала разом з батьком до грудня 2013 року, а шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені, коли дитині було вісім місяців (а.с. 18). Після чого, ОСОБА_1 не спілкувався регулярно з дитиною, вік якої станом на час розгляду справи становить п'ять років.

По-третє, позивачем конкретно не зазначено, де буде знаходитися дитина та не надано доказів, що за цією адресою є умови для її ночівлі.

Отже, виходячи з віку дитини, її відносин з батьком, колегія суддів вважає, що встановлений судом першої інстанції графік спілкування та порядок побачень ОСОБА_1 з сином з ночівлею не за місце проживання дитини, суперечитиме інтересам дитини.

Враховуючи вік дитини, відсутність будь-яких його зв'язків з новою родиною ОСОБА_1, зазначена ситуація може бути несприятливою для дитини.

При цьому, колегія суддів також бере до уваги той факт, що за місцем реєстрації в Ізюмському районі с. Чистоводівка позивач не мешкає, в суді першої інстанції позивач зазначив місце проживання: АДРЕСА_1 Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач зазначив іншу адресу проживання. За адресою проживання умови проживання позивача досліджені не були.

Отже, колегія суддів також вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності у нього житлових умов для перебування дитини.

Проте, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що станом на цей час побачення дитини з батьком доцільно встановити без присутності матері, що буде сприяти прихильності дитини до батька та належному виконанню останнім своїх батьківських обов'язків.

Враховуючи вік дитини (п'ять років), необхідність дотримання дитиною режиму, а також можливість зайнятості батька дитини по суботах, про що він зазначав під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, то колегія суддів вважає за доцільне встановити ОСОБА_1 для участі у спілкуванні та вихованні дитини наступні часи побачення без присутності матері та поза межами її проживання: першу та третю суботу кожного місяця з 10 години 30 хвилин до 20 години 00 хвилин, другу та четверту неділю місяця з 10 години 30 хвилин до 20 години 00 хвилин.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в частині позову щодо можливості спілкування дитини з батьком в день народження останнього, а також в день народження діда та баби.

Також колегія суддів вважає доцільним надати можливість спілкування дитини з хрещеними батьками на передодні Різдва.

Відповідач не підтримує будь-яких відносин з вказаними особами, у зв'язку з чим дитина також позбавлена такої можливості.

Що стосується спілкування ОСОБА_1 з сином в день народження малолітнього ОСОБА_4, то позивач, як і його батьки (бабка та дід дитини), не позбавлені можливості привітати дитину та спілкуватися з нею в цей день за місцем її проживання.

Колегія суддів вважає, що такий порядок спілкування батька з дитиною буде відповідати інтересам дитини, надасть можливість їх зустрічам в Великдень та інші святкові дні.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо надання йому можливості проведення спільного відпочинку з дитиною два тижні на рік в літній період та тиждень в зимовий, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вони, як і ночівля у батька, є передчасними. Дані позовні вимоги можуть бути заявлені після того, коли будуть налагоджені відносини ОСОБА_1 з сином, самої дитини з новою родиною батька, та встановлений тісний зв'язок, довіра та порозуміння між ними.

Крім того, при пред'явлені зазначених позовних вимог позивач не зазначив чи буде він знаходитися у відпустці, про місце та умови спільного відпочинку.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що дані позовні вимоги є передчасними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 спілкуватися з дитиною, оскільки при розгляді справи було встановлено, що відповідач не виконувала розпорядження органу опіку та піклування Ізюмської райдержадміністрації Харківської області щодо побачення батька з дитиною без присутності матері та не за місцем проживання дитини.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ч. 4 ст. 376 ЦПК України, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частковому задоволенню.

Питання щодо судових витрат колегія суддів не вирішує, оскільки частково задовольняє апеляційні скарги обох сторін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, ч.4 ст. 376, п. 2 ч. 1 ст. 374, ч.4 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2018 року - змінити.

Встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без присутності матері - ОСОБА_2 та поза межами її проживання, наступний час: першу та третю суботу кожного місяця з 10 години 30 хвилин до 20 години 00 хвилин, другу та четверту неділю місяця з 10 години 30 хвилин до 20 години 00 хвилин, а також 06 січня, 31 травня, 26 серпня та 26 грудня кожного року з 10 години 30 хвилин до 20 години 00 хвилин.

В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Постанову складено «11» січня 2019 року.

Головуючий суддя: Судді:А.І. Колтунова С.С. Кругова Н.П. Пилипчук