ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 січня 2019 року

м. Харків

справа № 644/3870/18

провадження № 22-ц/818/593/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року в складі судді Горчакової О.І.,

у с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути на її користь аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що сторони є батьками - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом із матір'ю. Відповідач, як батько дитини, також повинен брати участь у її матеріальному забезпеченні. Він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, тому може сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн.

ОСОБА_2 позов не визнав. В поданому відзиві вказав, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на доньку в розмірі 1 000 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Відзив мотивовано тим, що після припинення шлюбно - сімейних відносин він приймає участь та самостійно сплачує аліменти та кошти на додаткові витрати, здійснюючи грошові перекази на банківський рахунок дружини. Він орендує житло, має на утриманні батька - пенсіонера, його заробітна плата становить 3 461 грн. 50 коп., тому сплачувати аліменти в розмірі 2 000 щомісячно він не має змоги.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісяця, починаючи з 01 червня 2018 року до повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення мотивовано тим, що сторони є батьками неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір'ю. На підставі статті 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначений у твердій грошовій формі за вибором позивача, з урахуванням вимог статті 182 СК України та частковим визнанням відповідачем позову.

30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлений нею розмір аліментів - 2 000 грн. щомісячно є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач надав довідку про заробітну плату, згідно з якою його дохід за місяць становить 3 451 грн. 50 коп., що є достатнім для сплати аліментів у заявленому нею розмірі. Суд першої інстанції безпідставно не застосував норми частини 2 статті 182 СК України та не встановив розмір аліментів на рівні рекомендованого розміру на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 1 559 грн. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що частинами 1, 2 статті 26 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлені обмеження на утримання із заробітної плати на рівні 50 відсотків, однак протиправно не врахував частину 3 цієї статті, відповідно до якої обмеження, встановлені частиною 2 цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей; у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Тлумачення положень СК України свідчить про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про матеріальне забезпечення доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина 1 статті 184 СК України).

Про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі просила позивач у позовній заяві. Відповідач також погоджувався сплачувати аліменти саме в такому порядку та частково визнав позов, що підтверджується його відзивом на позовну заяву.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В суді першої інстанції відповідачем надано довідку від 16 травня 2018 року № 6, згідно з якою, ОСОБА_2 працевлаштований в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АША ФОРМУЛЕЙШНС» та отримує заробітну плату в розмірі 3 461 грн. 50 коп. щомісячно (а. с. 30).

Відповідно до статті 7 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня становить 1559 гривень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину до досягнення нею повноліття, також вважає розмір аліментів - 1 000 грн., обґрунтованим, визначеним з врахування розміру заробітної плати відповідача.

При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував норми частини 2 статті 26 Закону № 108/95-ВР та не стягнув 70 відсотків заробітної плати відповідача на сплату аліментів судова колегія не приймає з таких підстав.

Відповідно до статті 26 Закону № 108/95-ВР відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Тобто норми вказаної статті встановлюють максимальну межу відрахувань із заробітної плати, яка не може перевищувати 70 відсотків, а не зобов'язують суд стягувати 70 відсотків заробітної плати на сплату аліментів.

Розмір аліментів, який підлягає стягненню на дитину, суд визначає у кожній справі окремо, з урахуванням не лише статті 26 Закону № 108/95-ВР, а й норм статтей СК України та розмірів прожиткових мінімумів, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України» на кожен рік.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 383, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 січня 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова