Справа № 713/418/19
Провадження №2/713/259/19
РІШЕННЯ

іменем України

02.04.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_2, звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області.

Просить визнати за ним, ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, померлого 12 жовтня 2014 року, яке складається з житлового будинку під літ.А, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, 1989 року побудови, що знаходиться в с.Банилів по вул.Воробкевича, 17, Вижницького району Чернівецької області.

Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.

05.01.2002 року померла баба ОСОБА_5, після її смерті відкрилася спадщина , яка складається із житлового будинку 1898 року побудови з належними до нього надвірними будівлями та спорудами в с.Банилів по вул.Воробкевича, 17, Вижницького району. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв син ОСОБА_4, однак не оформив спадкових справ помер 12.10.2014 року. Після смерті батька позивач єдиний спадкоємець за законом, інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні немає. Як спадкоємець за законом своєчасно прийняв спадщину, звернувся до державного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори, за його заявою, була заведена спадкова справа №36/2019р. після смерті ОСОБА_4 У видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори було відмовлено через те, що немає документів які посвідчують право власності спадкодавців на спадкове майно, у зв'язку із чим змушений звернутися до суду.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку підготовчого засідання позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В підготовче засідання представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.03.2019 року витребувано у державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4, який помер 12 жовтня 2014 року в м.Вижниця, Чернівецької області, спадкова справа №36/2019 року.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 05 січня 2002 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-МИ №192790, виданого повторно 09.10.2018 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №3.

Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку під літ.А, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, 1989 року побудови, що знаходиться в с.Банилів по вул.Воробкевича, 17, Вижницького району Чернівецької області.

12 жовтня 2014 року помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-МИ №135430, виданого 14 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №23, копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_7 ІІ-МИ №372142, виданого 14 квітня 1984 року Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №11.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5, яка померла 05.01.2002 року в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області є матірю ОСОБА_4, що помер 12.10.2014 року.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4, спадщини після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 05.01.2002 року .

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підтвердження позивачем ОСОБА_2 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно за законом, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Банилів по вул.Воробкевича, 17, Вижницького району Чернівецької області, надано наступні докази:

Копія технічного паспорту на житловий будинок, з даних якого вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Банилів по вул.Воробкевича, 17, Вижницького району Чернівецької області, 1989 року побудови, вартістю 43093,00 грн.

Довідка ОСОБА_3 сільської ради №601 від 30.06.2017 року з даних якої вбачається, що згідно записів по господарської книги №01, особовий рахунок 70, сторінки 148, спадкодавець ОСОБА_8 (Григорівна), яка померла 05.01.2012 року, дійсно була власником житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Воробкевича, 17 в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області.

Постанову державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 №124/02-31 від 23.02.2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Банилів по вул.Воробкевича, 17, Вижницького району Чернівецької області, відмовлено, у звязку з тим, що ним не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо спадкування за законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів спадкової справи №36/2019 року до майна померлого 12 жовтня 2014 року ОСОБА_4 вбачається, що 23.02.2019 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає.

Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам на підтвердження позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно судом встановлено, що:

05 січня 2002 року померла матір ОСОБА_4 ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку під літ.А, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, 1989 року побудови, що знаходиться в с.Банилів по вул.Воробкевича, 17, Вижницького району Чернівецької області.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син ОСОБА_4, який 12 жовтня 2014 року помер, що підтверджується копією рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2018 року. Вказані обставини встановлені судовим рішенням, та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, повторному доказуванню при розгляді даної справи не підлягають.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_2, який у встановлений законом шестимісячний термін прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1989 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1216, 1218, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.4, 13, ст.76, 77, 81, 82 ч.4, 200, 206, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Банилів по вул.Воробкевича, 17, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 05 січня 2002 року ОСОБА_5, спадщину після смерті якої прийняв ОСОБА_4, який помер 12 жовтня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП -НОМЕР_1), зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_3 сільська рада, Вижницького району Чернівецької області, (Код , 59216, с.Банилів вул.Гостинець, 63, Вижницького району Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич