РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/2257/18

Провадження № 22-ц/4815/379/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Жуковська О.Ю.

Рішення ухвалене в м. Дубно

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування заявленого позиву покликається на те, що визначений рішенням суду щомісячний розмір аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення старшою із дітей повноліття на даний час не забезпечує утримання неповнолітніх дітей сторін, які проживають з матір'ю, а тому просить збільшити розмір аліментів на її їх утримання до розміру 1200 грн., щомісячно на кожного з дітей, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 грудня 2018 року позовну заяву задоволено.

Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.07.2012 в справі №1715/11026/12 та стягнуто з ОСОБА_2 на ім"я ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1200 грн щомісячно на кожного з дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було прийнято до уваги обставини, які необхідно враховувати при визначенні розміру аліментів, як того вимагає ст. 182 СК України, зокрема оскаржуване рішення не містить посилання на те, що матеріальний стан відповідача змінився не лише внаслідок народження дитини у другому шлюбі, а й внаслідок стягнення з нього на користь другої дружини аліментів на утримання їх спільної доньки та відсутність у відповідача будь-якого доходу.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1015 грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, вважає, що саме нею запропонований розмір аліментів є достатнім для спільних дітей, тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Також вважає, що відповідач не надав суду переконливих доказів того, що при можливості сплатити запропонований ним розмір аліментів в сумі 1015 грн., він не в змозі буде сплатити пропонований нею розмір аліментів в розмірі 1200 грн.

За наведеного, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1 ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2006 року по 20 липня 2012 року. Від шлюбу мають спільних дітей : сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які фактично проживають з матір'ю.

Згідно з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20.07.2012 року аліменти присуджені до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви в суд та до досягнення старшого із дітей повноліття (а.с.4, 5).

Задовольняючи позов суд першої інстанції врахував наявність на утриманні відповідача дитини від іншого шлюбу, рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, взяв до уваги визнану відповідачем суму аліментів, яка не набагато нижча від заявленого розміру аліментів, зважив на тенденцію до щорічного збільшення прожиткового мінімуму для дітей, а визначений розмір аліментів гарантуватиме їх право на належне утримання батьком, тому, вважав за необхідне збільшити розмір визначених раніше судом аліментів до 1200 гривень на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення ними повноліття.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2018 році становив від 1860,00 грн. до 2027,00 грн. станом на 31.12.2018 року.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Отже, прожитковий мінімум на дітей з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно виріс, саме ч.2 ст. 182 СК України змінено Законом України № 2037-УІП, який набрав чинності 08 липня 2017 року. Визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість 30% як це було до того та на момент винесення попереднього рішення.

Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом 03.05.2018 в справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень ст. 182 СК України, врахувавши, що у відповідача змінився сімейний стан, він перебуває в другому шлюбі, в якому має дитину, що підтверджується долученими до справи: копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 17 квітня 2015 року; копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 07 квітня 2015 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції при вирішенні справи не взяв до уваги судовий наказ на підставі якого з відповідача на користь другої дружини стягнуто аліменти на утримання їх спільної доньки, то колегія суддів ставиться до них критично, оскільки вказаний судовий наказ Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2018 року було долучено до матеріалів справи вже після ухвалення рішення судом першої інстанції. Крім того, наявність такого судового наказу не зменшує обов'язку відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей від першого шлюбу в належному та достатньому розмірі.

Також судом першої інстанції, правильно, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття.

Колегія суддів, доходить висновку, що виходячи з рівності прав та обов'язків батьків, а також з того, що суб'єктивні права дітей на утримання їх батьком є порушеними, позивач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей та разом із відповідачем забезпечити їм рівень життя, необхідний та достатній для її нормального розвитку. Стягнення з відповідача на користь позивача щомісячних аліментів на дітей у визначеному розмірі, який при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину є обґрунтованим в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітніх дітей та їх потреб, відповідає засадам розумності і справедливості та не є таким, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків