Справа № П № 14/09
Провадження № 6/159/8/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон,

в с т а н о в и в:

Заявник 31.01.19 р. звернувся до суду з вказаною вище заявою, просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду його за межі України з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що обране за ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 27.02.09 р. у справі П № 14/09 щодо нього як ОСОБА_2, 06.05.82 р. н., гр. України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕА № 2287922, виданий 19.09.07 р.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.07 р. сталась дорожньо транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки «Volvo» під його керуванням та автомобіля марки «Оpel Zafira», д. р. н. АС 1497 АІ, що був застрахований у ПАТ НАСК «Оранта» за договором № 3 080 056/06/СТ від 27.12.06 р., страхувальником у якому був ОСОБА_3. За постановою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 05.12.07 р. його визнано винуватим у вказаній ДТП. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 08.08.08 р. у справі № 2 1 618/08 позовні вимоги ПАТ «НАСК «Оранта»» було задоволено повністю та стягнуто з нього 32 185 грн 44 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 321 грн 85 коп. судових витрат. 29.09.09 р. Ковельським міськрайсудом Волинської обл. було видано виконавчий лист у вказаній вище цивільній справі та 17.10.08 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 9555025. При примусовому виконанні рішення суду держвиконавцем відділу було скеровано до суду подання про встановлення вказаного вище обмеження у праві, що задоволено 27.02.09 р.. Покликаючись на п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що 17.04.09 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв»язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо було б звернути стягнення. 05.12.18 р. борг перед НАСК «Оранта» ним погашено у повному обсязі і претензій з боку стягувача до нього немає. Він звернувся до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі В ДВС) із заявою про скасування вказаного вище обмеження, однак, у цьому йому було відмовлено, так як на даний час виконавче провадження (далі ВП) знищене, виконавчий лист повернуто стягувачеві. На даний час у нього немає боргу, тому ВП має бути завершено і всі обмеження, що накладені на нього у зв»язку з примусовим виконанням рішення суду, - знято. Покликаючись на ст. ст. 33, 55 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закон України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», судову практику, зазначає, що із такого характеру клопотанням до суду мав би звернутись держвиконавець після закриття ВП у зв»язку з повним виконанням рішення суду, проте, у зв»язку із знищенням ВП він не може закрити справу та зняти згадані обмеження. Покликаючись на ст. 16 ЦК України, зазначає, що він звертався до Ковельського міськрайсуду Волинської обл. із позовом про скасування вказаного вище обмеження, однак за ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 22.01.19 р. провадження у справі було закрито на підставі п. п. 1 п. 1 ст. 255 ЦПК України. Зазначає, що він звертається із скаргою на дії держвиконавця. Держвиконавець ОСОБА_4, у чиєму провадженні перебував виконавчий лист № 2 1 618/08 від 29.09.06 р., у В ДВС вже не працює. Просить заяву задовольнити.

12.02.19 р. до суду надійшла заява заінтересованої особи - В ДВС про те, що ВП № 9555025 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29.09.08 р., а не 29.09.09 р., як про це стверджує у своїй заяві заявник, Ковельським міськрайсудом Волинської обл. у справі № 2 1 618/08 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ВАТ НАСК «Оранта» 32 507 грн 29 коп. заборгованості, знищене; розгляд справи просить провести у відсутності його представника.

Заявник у судове засідання не з»явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання також не з»явились, хоча заінтересовані особи у справі кожна зокрема, - повідомлені належно. Про причини неявки своїх представників суду не повідомили.

Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, вивчивши матеріали справи та цивільної справи № 2 1 618/08, приходить до висновку про підставність вимоги заявника.

Так, судом встановлено, що заявник як ОСОБА_2 виступав стороною (відповідачем) у цивільній справі Ковельського міськрайсуду Волинської області № 2 1 618/08 за позовом ПАТ «НАСК «Оранта»» до нього про стягнення грошової суми, що був задоволений у повному обсязі за рішенням суду від 08.08.08 р..

На виконання вказаного вище судового рішення від 08.08.08 р., Ковельським міськрайсудом Волинської обл. за заявою позивача 29.09.08 р., а не 29.09.09 р., як про це вазує заявник у своїй заяві, було видано виконавчий лист, що стверджується копією такого виконавчого листа

На підставі вказаного вище виконавчого листа, виданого судом, заінтересованою особою у розглядуваній справі В ДВС 17.10.08 р. було винесено постанову про відкриття ВП № 9555025, у якому заявник як ОСОБА_2 виступав стороною боржником, а заінтересована особа ВАТ НАСК «Оранта» - стягувачем.

10.02.09 р. держвиконавець звернувся до Ковельського міськрайсуду Волинської області із поданням про тимчасове обмеження заявника як боржника - ОСОБА_2 - у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа - до сплати заборгованості, що стверджується матеріалами справи Ковельського міськрайсуду Волинської області П № 14/09 за поданням головного держвиконавця В ДВС Ковельського МРУЮ Волинської області та матеріалами по виконанню рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

Таке подання держвиконавця було задоволене за ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.02.09 р. у справі П № 14/09 за поданням головного держвиконавця В ДВС та матеріалах по виконанню рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

17.04.09 р. заінтересованою особою В ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв»язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо було звернути стягнення і виконавчий документ держвиконавцем було повернуто стягувачеві.

Однак, в ході виконання виконавчого документа до Прикордонної служби України держвиконавцем було скеровано ухвалу Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.02.09 р. про тимчасове обмеження заявника як боржника у праві виїзду за кордон з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів, ВП, в рамках якого було обмежено право заявника, є завершеним.

Останнє стверджується копією відомостей з автоматизованої системи ВП (Пошук ВК/ВП спец розділ) по ВП № 9555025, наданого суду заінтересованою особою В ДВС.

Згідно із копією свідоцтва про зміну імені від 11.04.13 р., ОСОБА_2 змінив своє прізвище на «Пацерук».

На даний час у заінтересованої особи В ДВС відкритих ВП щодо заявника немає, що стверджується копією листа В ДВС № 66 449 03 6 29/19 від 10.12.18 р..

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

За станом на дату завершення ВП 17.04.09 р. - ЦПК України не містив положень про порядок скасування тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, що застосовано за судовим рішенням.

Згідно з нині чинною ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов'язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

За змістом ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у його редакції, що була чинною до 01.06.16 р., у разі закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 цього ж Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст. 40 цього ж Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40 - 1 цього ж Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у ВП держвиконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника держвиконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у ч. 2 цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Разом з тим, п. 4.10 розд. 4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом МЮ України від 15.12.99 N 74/5, що зареєстровано у МЮ України 15.12.99 за N 865/4 158, яка діяла за станом на дату завершення ВП 17.04.09 р. було встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у його редакції, що була чинною до 01.06.16 р., крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст. 40 цього ж Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із ст. 40 - 1 цього ж Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, указаної у пункті 4.10.2 цієї Інструкції, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

За змістом ст. 40 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення ВП, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до п. 4 розд. XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.12 р. N 512/5, що зареєстровано у МЮ України 02.04.12 р. за N 489/20 802, у нині чинній її редакції, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі п. п. 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Аналізуючи вищенаведене, суд відмічає та враховує, що у В ДВС на даний час відсутнє відкрите ВП по виконанню виконавчого листа, де заявник би виступав у процесуальному статусі сторони ВП.

Лише за Наказом МЮ України, МВС України від 07.02.14 р. № 288/5/102 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» (далі Порядок), що був чинним до 30.01.18 р., було визначено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі ч. 1 ст.38 Закону України "Про виконавче провадження" у його редакції, чинній до 01.06.16 р.; закінчення виконавчого провадження на підставі п. п. 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 ч. 1 ст. 39 цього ж Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів. Постанова мала бути підписана виконавцем та скріплена печаткою і не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надіслана держвиконавцем до ГЦОСІ.

Таким чином, скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника відповідно до чинної на дату завершення ВП було віднесено і на даний час відноситься до компетенції державного виконавця.

Однак, судом встановлено, що будь - яких дій по скасуванню тимчасового обмеження заявника при завершенні ВП держвиконавцем вчинено не було і ВП є завершеним, знищеним.

На даний час заборгованість по вказаному вище виконавчому документу повністю погашена заявником та сума боргу у повному обсязі перерахована стягувачеві та останній будь - яких претензій до заявника не має. Наведене вище стверджується копією квитанції від 05.12.18 р., копіями гарантійного листа заінтересованої особи - ПАТ «НАСК «Оранта»» - № 09 06 08/8 586 від 26.11.18 р. та її ж листа № 09 06 08/8 980 від 06.12.18 р. і заявник з розглядуваними вимогами звернувся безпосередньо до суду.

За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32) наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21.02.75 р. у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36)). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.09 р. у справі «Салонтаджі - Дробняк проти Сербії» (п. 132)).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права.

Встановлене державою обмеження суперечитиме п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою. У цьому контексті Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (рішення у справі «Байт і Кеннеді проти Німеччини» (п. 67)).

З огляду на наведене, будь - які процедурні обмеження права особи на звернення безпосередньо до суду, в тому числі й з питання скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, будуть протирічити практиці Європейського суду з прав людини та можуть кваліфікуватись як обмеження права на доступ до суду, у звязку з чим, в контексті порушеного звернення, суд вважає, що ст. 411 ЦПК України не повинна застосовуватись судом суто формально, та не може обмежувати право особи заявника на доступ до суду. Більш того, таке право повинно існувати та бути ефективним у практичній реалізації, а тому порушене заявником питання має бути розглянуто ефективно.

Скасування установленого ухвалою суду тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України, безсумнівно, за вказаними заявником обставинами завершення і знищення ВП, відсутність боргу перед стягувачем, невирішення питання про скасування обмеження на протязі досить тривалого проміжку часу - стосується цивільного немайнового права заявника, що захищається законом.

З врахуванням наведеного, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України при завершеному ВП та ще й без строково у своїй перспективі за обставин, що склались, суперечитиме ст. 6 Конвенції, так як потреба у продовженні дії такого обмеження з огляду на доводи заяви, відпала. Зокрема самим заявником вжито заходів до належного виконання зобов'язання перед стягувачем у повному обсязі.

Тобто, скасування застосованого судом обмеження права заявника може бути здійснене судом задля відновлення прав заявника та це не порушить прав заінтересованих осіб.

Керуючись ст. ст. 33, 124 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1, 06.05.82 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, за межі України, що застосоване за ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.02.09 р. у справі Ковельського міськрайсуду Волинської області П № 14/09 за поданням головного держвиконавця В ДВС Ковельського МРУЮ Волинської області та матеріалами по виконанню рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та полягало у тимчасовій відмові ОСОБА_2, 06.05.82 р. н., громадянину України, у виїзді за кордон України з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії ЕА № 2287922, виданого 19.09.07 р..

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 15 (п»ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади в мережі Інтернет за веб-адресою: http://kv.vl.court.gov.ua/sud0306/gromadyanam/csz/.

Повне найменування учасників справи:

Заявник ОСОБА_1, 06.05.82 р. н., паспорт серії АЮ № 208165, прож. за адресою: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Старицьких, 37.

Заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»», юридична адреса: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7 «Д», .

Заінтересована особа Ковельський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, юридична адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Кармелюка, 4, .

Головуючий:ОСОБА_5