Справа № 462/4435/18 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2872/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Львів

Справа № 462/4435/18

Провадження № 22-ц/811/2872/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шеремети Н.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року в складі судді Румілової Н.М.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення,

ВСТАНОВИВ :

ухвалоюЗалізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення - зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання правочинів недійсними, а саме - свідоцтва про право власності на житловий блок АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2 (справа 462/5804/17).

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права. Зазначає, що у жовтні 2017 року законно приватизував житло - жиле приміщення в будинку по АДРЕСА_1, де постійно проживає з 2006 року і на час приватизації житла проживав один та одержав свідоцтво про право власності, видане Львівським міським центром приватизації державного житлового фонду від 20 жовтня 2017 року на жилий блок АДРЕСА_1. Зазначає, що 10 липня 2018 року вночі, скориставшись тим, що апелянт працював на зміні у Львівській залізниці, відповідачі шляхом злому броньованих дверей, проникли і захопили його квартиру за адресою АДРЕСА_1, пошкодивши при цьому охоронну сигналізацію та незаконно позбавивши апелянта можливості проживати у власному помешканні та відмовившись в добровільному порядку звільнити захоплену територію. Зазначає, що 11 липня 2018 року його заява про вчинення кримінальних правопорушень була внесена до ЄРДР з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.162 КК України та було розпочато досудове розслідування, яке ще не закінчено. Зазначає, що відповідач - колишня дружина ОСОБА_3 - не проживає у житловому блоці АДРЕСА_1 після винесення судом рішення про розірвання шлюбу, а саме - з 07 грудня 2006 року, відповідач ОСОБА_4 - з 29.08.2009 року, а ОСОБА_5 - з 2014 року. Також вважає, що Залізничний районний суд в судовому засіданні не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору в справі про виселення відповідачів із самоправно зайнятого жилого приміщення виключає можливість на підставі наявних доказів у справі про виселення № 462/4435/18 самостійно, без розгляду іншої справи № 462/5804/17, встановити наявність обставин самоправного зайняття відповідачами належного апелянту на праві власності жилого приміщення.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення.

Задовольняючи клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції важав, що вирішення справи за даним позовом неможливо до розгляду справи за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, про визнання правочинів недійсними, - а саме свідоцтва про право власності на житловий блок АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2.( справа 462/5804/17 ).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

В цьому пункті також зазначено, що суд не може посилатись на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (п.33), така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просить виселити відповідачів у зв'язку з тим, що йому на праві приватної власності належить жиле приміщення - житловий блок АДРЕСА_1. У справі до розгляду якої зупинено провадження оскаржується свідоцтво про право власності на житловий блок АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та роз'яснення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зупинення провадження в даній справі, оскільки в справі № 462/5804/17 , до вирішення якої зупинено провадження, можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог, та/або умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді