Справа № 510/773/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12.12.19 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Черня В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 будучи тричі належним чином сповіщений в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, у призначені судові засідання не явився, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов, клопотання про розгляд справи без його участі від неї до суду не надходило.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку із цими обставинами та керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438429; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438428; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06127; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06130; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія довідки відділу у Ренійському районі ГУ держгеокадастру в Одеській області від 21.05.2018р.; копія заповіту ОСОБА_5 від 29.02.2000р.; копії довідок Новосільської сільської ради ; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2015р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача ОСОБА_3 . За життя йому належала земельна ділянка площею 3,32 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438428 та майновий пай, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06130.

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, залишив заповіт на ім`я свого сина відповідача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Так, його сина спадщину не прийняв, заяву про прийняття спадщини не подав і на момент смерті батька з ним не проживав. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 була його дружина позивач ОСОБА_5 . У встановлений законодавством строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Так, дружина ОСОБА_5 на день смерті чоловіка проживала разом із ним, тобто прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті чоловіка та не заявила відмову від неї, однак не оформила її юридично.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя їй належало: земельна ділянка площею 3,32 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438428 та майновий пай, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06130, які вона фактично прийняла після смерті чоловіка, однак не встигла оформити його юридично.

Крім того, їй належала земельна ділянка площею 3,26 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438429 та майновий пай, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06127.

На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_2 - померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після її смерті є відповідач ОСОБА_2 , який після смерті метрі також спадщину не прийняв, заяву про прийняття спадщини не подав і на момент смерті матері з нею не проживав. Інших спадкоємців крім відповідача немає. Позивач по справі як спадкоємець п`ятої черги на час відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем однією сім`єю, про підтверджується протоколом допиту ОСОБА_6 , згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_5 , в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_5 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померло ОСОБА_5 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, тітка позивача ОСОБА_5 як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв. Після смерті ОСОБА_5 позивач у справі є спадкоємцем законом п`ятої черги. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті ОСОБА_5 позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на день її смерті.

Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті тітки ОСОБА_5 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих ОСОБА_3 , ОСОБА_5 були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об`єкти спадкового майна, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

земельну ділянку загальною площею 3,32 га (1,60 га, 1.48 га та 0,24 га із кадастровими номерами :01:003:0002, :01:003:0308, :01:005:0067), розташовану на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438428;

земельна ділянка площею 3,26 га (3,02 га, та 0,24 га із кадастровими номерами :01:003:0321, :01:005:0068), розташовану на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438429;

майновий пай члена СВК «Новосільське» Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06130;

майновий пай члена СВК «Новосільське» Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06127.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.Д. Бошков