У Х В А Л А

05.12.2019 Справа №607/27795/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

На підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 02 грудня 2019 року судом направлено запит начальнику відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області для визначення зареєстрованого місця проживання відповідача.

04 грудня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про відстрочку сплати судових витрат до ухвалення судового рішення по справі. У своєму клопотанні представник позивача вказує на те, що позивач немає можливості провести експертизу щодо визначення вартості майна. Таким чином, ціна позову стороною позивача не визначена, а тому і не визначений розмір судового збору.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України, уразі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про визнання права власності, що є вимогою майнового характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У п. 2) ч. 1 ст. 176 ЦПК України вказано, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014 року, № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК (в ред. до 15.12.2017 року) такий обов`язок покладається на позивача.

Отже, із вищезазначених норм закону випливає, що обов`язок визначити ціну позову покладено на позивача, проте, позивач самостійно не визначила ціну позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 гривень) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (9605,00 гривень).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, ст. 136 ЦПК України, передбачає право суду, а не обов`язок відстрочити, розстрочити, зменшити розмір, або звільнити від оплати судових витрат, враховуючи майновий стан сторони. З огляду на вище зазначене, суд не вбачає підстав для відстрочки сплати судового збору, оскільки позивачем не доведено належними та допустими доказами її матеріальний стан.

Крім того, не визначення позивачем ціни позову не є законною підставою для відстрочки оплати судових витрат.

Таким чином, встановлено, що підстави для відстрочки сплати судового збору, передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відсутні, тому в задоволенні клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору необхідно відмовити.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме:

1)зазначити у позовній заяві ціну позову згідно визначеної позивачем вартості майна;

2)долучити документ, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документу, що підтверджує підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У разі неможливості подання певних доказів разом із позовною заявою зазначити їх у позовній заяві.

При цьому, суд роз`яснює, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачеві.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про відстрочку судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків.

Роз`яснити, що якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяК. М. Грицай