Єдиний унікальний номер 227/4226/19 Номер провадження 22-ц/804/3338/19

Головуючий у 1 інстанції Здоровиця О.В.
Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Космачевської Т.В., Будулуци М.С.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 227/4226/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 ,

за апеляційною скаргою заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року про відмову у видачі судового наказу (суддя першої інстанції Здоровиця О.В.), постановлену в приміщенні суду м. Добропілля Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з боржника ОСОБА_1 в розмірі 5407,20 грн. та судового збору у розмірі 192,10 грн.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 відмовлено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» посилається на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про ринок електричної енергії», Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, ст.ст. 633, 634 ЦК України та зазначає, що ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» є єдиним постачальником електроенергії у Донецькій області.

Вказує, що матеріали справи містять довідку розрахунок ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», зі змісту якої вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 існує заборгованість за період з 01.01.2019 року по 31.09.2019 року у розмірі 5407 грн. 20 коп., яка частково сплачувалася. Тому, фактичне споживання ОСОБА_1 відповідних обсягів електричної енергії, оплата за спожиту електричну енергію, відсутність зауважень до постачальника, щодо не згоди з укладенням договору свідчить про те, що між постачальником та споживачем на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання електричної енергії. Також, посилаючись на відповідь на запит суду першої інстанції (яка міститься в матеріалах справи (а.с.25) щодо місця реєстрації боржника ОСОБА_1 , зазначає, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , а тому є споживачем послуг за вказаною вище адресою та фактично користується послугами електропостачання, які надає ТОВ «Донецькі енергетичні послуги».

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 1 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги, щодо заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 за період з січня по вересень 2019 року відповідно до положень п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, оскільки договір про постачання електричної енергії споживачу ОСОБА_1 не набрав чинності, так як доказів подання ОСОБА_1 заяви-приєднання до договору, яка є додатком 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу, суду не надано. Крім того, зазначив, що документів, які б підтверджували, що боржник був споживачем електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , в період виникнення заборгованості з січня по вересень 2019 року (а саме документів, які б підтверджували, що дана квартира належить боржнику на праві власності чи на праві користування) до заяви про видачу судового наказу не надано.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч.2 ст.161 ЦПК України).

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.163 ЦПК України.

Зокрема, п.3 п.4, ч.3 ст.163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З доданого до заяви про видачу судового наказу копії договору укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» вбачається, що ОСОБА_1 укладала договір про постачання електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 . Під договором міститься підпис ОСОБА_1 . Але даний договір укладався 28.10.2013 року саме з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

28.04.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про реєстрацію ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», яке і звернулось з заявою про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за поставлену та неоплачену електричну енергію.

З доданої копії публічного договору (п.3.1 договору) вбачається, що початком постачання ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є додатком до договору.

Як вірно зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, доказів на підтвердження наявності заяви про приєднання від ОСОБА_1 заявником суду не надано, а долучений заявником розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 , із зазначенням проведеної у березні та липні 2019 року оплати (а.с.15), не є доказом сплати по розрахункам за спожиту електроенергію саме боржником ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги з посиланням на відповідь на запит суду першої інстанції щодо місця реєстрації боржника ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , а як наслідок є споживачем послуг електропостачання, які надає саме ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», не є підставою для скасування ухвали суду першрої інстанції, оскільки дана інформація підтверджує лише факт місця реєстрації зазначеної особи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у видачі судового наказу. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року про відмову у видачі судового наказу є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними, у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» залишити без задоволення.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року про відмову у видачі судового наказу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2019 року.

Судді: