Справа № 629/6906/18
Провадження № 2-з/629/2/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Авраменко О.С., розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 342573 грн. 15 коп., у тому числі: позику у розмірі 10000 доларів США, що становить еквівалент 283909 грн. 00 коп. (згідно курсу Національного банк України станом на 30.11.2018 року); неустойку (пеню) у розмірі одного відсотку від суми позики, за кожен день прострочки, яка становить 51103 грн. 62 коп.; проценти за користування позикою, визначені на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1.ст.1048 ЦК України), за період з 18.09.2018 року по 17.12.2018 року, у розмірі 7560 грн.53 коп., а також судові витрати за подання позову до суду у сумі 3425 грн.73 коп. Зазначає, що 25.10.2018 року відповідачем були отримані від позивача кошти у якості позики, у грошовому еквіваленті в іноземній валюті у розмірі 10000 доларів США, що становить 282131 грн. 00 коп. за офіційним курс Національного банку України на день надання позики, що підтверджується розпискою. За домовленістю між сторонами відповідач зобовязується до 30.11.2018 року повернути отримані від позивача кошти у сумі 10000 доларів США, у еквіваленті - гривнях України, за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Крім того, за невиконання зобов'язання позичальник сплачує пеню у розмірі одного відсотку від суми позики, за кожен день прострочки. Також з метою забезпечення договору позики у випадку порушення його умов позичальник передав позикодавцю документи на право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Станом на 15.12.2018 року надану позику відповідачем не повернено, в звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду від 29.12.2018 року провадження у справі відкрито.

16.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 майно, а саме квартиру, за адресою: АДРЕСА_1.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, вважаю, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частинами 1 і 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза відчуження або знищення вказаного майна, що у свою чергу призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.150-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 13.02.2019 року.

Суддя Ткаченко О.А.