Справа № 2-201/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І

при секретарі Назаренко А.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик Київської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»», ОСОБА_1, Кагарлицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

представник заявника просить суд у виконавчому листі Кагарлицького районного суду Київської області від 11.04.2013 р. по справі № 2-201/12 з ОСОБА_1 примусового виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26.03.2012 р. по справі № 2-201/12 про стягнення заборгованості з суми боргу в розмірі 432 766,94 грн. замінити сторону стягувача: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»» його правонаступником а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», обґрунтовуючи заяву наступним.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 26.03.2012 р. по справі №2-201/12 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання зазначеного рішення Кагарлицьким районним судом Київської області 11.04.2013 р. видано виконавчий лист по справі №2-201/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» суми заборгованості.

Згідно Договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № 50 від 06.03.2018 р., право вимоги за договором кредиту №162/АК-2007 від 06.11.2007 року, укладеним між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1, номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, Первісний кредитор відступив права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід'ємними частинами.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 5.14 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 442 ЦПК України передбачає як заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником так і заміну боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а отже може бути проведена на будь-якій стадії процесу, що також узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року по справі № 6-1355/10, провадження №61/12076св18, а відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва, що узгоджується з позицією викладеною в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.11.2013 року.

Представник заявника в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити у відсутність представника заявника.

Представник стягувача в особі Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, клопотань та заяв не надсилав.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, клопотань та заяв не надсилав. Проте, раніше було надіслано відзив, згідно якого просив в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строків пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документу відмовити, виходячи з наступного. Станом на час набрання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26.03.2012 р. законної сили (06.04.2012 р.) діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Виходячи з вказаних положень Закону ПАТ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є заявник, мав пред'явити виконавчий лист до виконання протягом року з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто до 06.04.2013 року. При цьому, ПАТ «КБ Експобанк» звернувся до відділу виконавчої служби лише в березні 2015 року, тобто з пропуском строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання. Тому, постановою державного виконавця відділу ДВС Кагарлицького РУЮ від 26.03.2015 р. було відмовлено у відкритті виконавчого провадження №33292713. Отже, ПАТ «КБ Експобанк», правонаступником якого є заявник, вже було пропущено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, та відповідно з оскарженням вищевказаної постанови або із заявою про поновлення строку ПАТ «КБ Експобанк» не звертався. Таким чином, заявник як правонаступник ПАТ «КБ Експобанк», набув право вимоги до ОСОБА_1 вже з пропущеним строком для пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому заявник вже позбавлений можливості ставити питання про поновлення такого строку. Правові висновки щодо пропуску річного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання зробив Верховний суд України в своїй постанові від 20.01.2016 р. у справі №6-711цс15. Згідно із частиною другою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення. ПАТ «КБ Експобанк» вже звертався до відділу виконавчої служби у березні 2015 року, з вказаного часу також вже пройшов трирічний строк як на момент укладання договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №50 від 06.03.2018 р. так і на момент подачі до суду заяви заявником. З моменту винесення постанови державного виконавця відділу ДВС Кагарлицького РУЮ від 26.03.2015 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження №33292713 ПАТ «КБ Експобанк» не зверталось до суду із заявою про поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання. Тому, у заявника відсутні підстави та поважні причини для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, а отже у задоволенні заяви заявника слід відмовити.

Представник Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, згідно якого просить розгляд справи проводити у відсутність представника та щодо, рішення покладаються на розсуд суду. Додатково повідомили, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження 04.07.2012 року державним виконавцем винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження згідно п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання виконавчого листа № 2-201 від 15.06.2012 року, що видав Кагарлицький районний суд про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний Банк» заборгованість в розмірі 16272,52 грн. та 52155,03 $. Станом на 01.02.2019 року вищевказаний виконавчий документ до відділу не надходив та не перебуває.

Крім того слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, 14 лютого 2012 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

26 березня 2012 року Кагарлицьким районним судом Київської області було винесено заочне рішення, яким було задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «Експобанк»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 66-67).

Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» 06 березня 2018 року укладено договір № 50 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» (а.с. 114-119).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ст. 512 ЦК України право вимоги щодо сплати боргу за кредитним договором від 06.11.2007 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»».

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст.55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов'язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із норм Конституції України , ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У зв'язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України , Закону України «Про виконавче провадження» .

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Отже, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо. Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» у повному обсязі відповідає за всіма договорами, що перейшли до нього за договорами купівлі-продажу кредитного портфелю, договору відступлення права вимоги від ПАТ «Комерційний банк «Експобанк»», відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦПК України, при цьому всі правовідносини й умови договорів повністю зберігаються, що не вимагає переукладення чинних договорів або внесення до них будь-яких змін.

Відповідно до п. 11 узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з огляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах.

Таким чином, до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» перейшли права первісного кредитора ПАТ «Комерційний банк «Експобанк»» у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а тому суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись розділом VI ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»», ОСОБА_1, Кагарлицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про заміну сторони у виконавчому провадженні - задовольнити.

Замінити сторону стягувача у виконавчому листі Кагарлицького районного суду Київської області від 11.04.2013 р. по справі № 2-201/12 з ОСОБА_1 примусового виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26.03.2012 р. по справі № 2-201/12 про стягнення заборгованості з суми боргу в розмірі 432766,94 грн.: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Експобанк» його правонаступником а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», , (адреса: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, п/р № 6543 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299).

Ухвалу суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається Київського апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 19.03.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко