Справа № 570/844/19
Номер провадження 6/570/28/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

при секретарі Іллюк С.Р.

з участю представника боржника адвоката ОСОБА_1,

представника Рівненського районного відділу ДВС ГТУЮу Рівненській області - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за заявою представника боржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року представник боржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, яку мотивував тим, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2012 року було задоволено подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Вказане обмеження застосоване до боржника у межах виконавчого провадження за виконавчим листом від 18.10.2010 р. №2-1238, відкритого 05.09.2011 р.

11.05.2016 р. виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_3 на праві власності належать земельні ділянки, які перебувають під арештом. Реалізувати вказане майно неможливо ні добровільно, ні примусово у звязку з дією мораторію. Крім того, накладений державним виконавцем арешт, спрямований на реальне забезпечення виконання судового рішення, а вартість самого майна значно перевищує суму заборгованості.

ОСОБА_3, починаючи з 2014 року не отримував доходів взагалі.

Обставини, які б слугували підтвердженням того, що боржник умисно ухиляється від виконання зобовязань відсутні. Сама по собі наявність невиконаного зобовязання не є безумовною підставою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У звязку з цим, вважає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України підлягає скасуванню в порядку ч.5 ст. 441 ЦПК України.

В судовому засіданні представник боржника адвокат ОСОБА_1 підтримав заяву та просить її задоволити.

Судом було вжито належних заходів щодо повідомлення стягувача ПАТ «Універсал Банк» щодо розгляду заяви, представника якого до суду не з'явився, будь-яких заяв до суду не подано.

Представник Рівненського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, оскільки вважає, що лише суд апеляційної інстанції уповноважений перевіряти законність постановленої судом першої інстанції ухвали про встановлення тимчасового обмеження. Крім того, пояснює, що виконавчий лист стягувачем предявлявся до виконання двічі та був повернутий стягувачеві через відсутність майна у боржника, на яке можна було б звернути стягнення. Борг ОСОБА_3 не погашено.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали, подані до заяви, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приписи ч.5 ст.441 ЦПК України покладає безпосередньо на суд вирішення даного питання і не містить будь-яких обмежень з цього приводу. При цьому, заперечення представника відділу ДВС щодо неможливості розгляду вказаної заяви судом першої інстанції, не узгоджуються зі ст.4 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, дана норма гарантує кожній особі можливість звернутися за судовим захистом своїх прав. Окрім того, такі заперечення порушують ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства і яка гарантує кожній особі право на вирішення її справи судом, встановленим законом.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час розгляду і вирішення справи.

В даному випадку відповідна ч.5 ст.441 ЦПК України є чинною на час вирішення судом заяви, а тому підлягає застосуванню.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Рівненського районного відділу юстиції у Рівненській області перебував виконавчий лист № 2-1238/09, виданий Рівненським районним судом Рівненської області 18.10.2010 р про стягнення із ОСОБА_3 боргу 161 167,17 грн. на користь ПАТ «Універсал Банк».

Також, встановлено, що постановою державного виконавця Рівненського районного відділу юстиції у Рівненській області виконавчий документ у ВП № №28499556 повернуто стягувачу 11.05.2016 р. на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно інформаційної довідки №10340 від 20.03.2019 р. Рівненського РВ ДВС, виконавчого провадження №28499556 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського районного суду від 18.10.2010 р. №2-1238/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у розмірі 161 167,17 грн. не виявлено.

04.10.2016 р. постановою державного виконавця було повторно відкрито виконавче провадження №52499730 згідно заяви стягувача від 27.09.2016 р.

04.10.2016 р. постановою державного виконавця виконавче провадження приєднано до зведеного ВП №52508332.

31.10.2017 р. постановою державного виконавця було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

З огляду на те, що виконавчий лист повернутий стягувачу і його примусове виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не здійснюється, то підстави для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відпали.

При цьому суд враховує, що ст.441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. Однак, за змістом ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Як вище вказувалося в даному випадку примусове виконання не здійснюється, виконавчий лист повернутий стягувачу.

Доводи представника відділу ДВС щодо неможливості скасування обмеження боржника через невиконання рішення суду, незалежно від того, що виконавчий документ повернутий стягувачу і не перебуває на примусовому виконанні, на думку суду є необґрунтованими та суперечать закону.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 цього Закону виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ч.1 ст.40 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які обмежувальні заходи, в тому числі тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, можуть вживатися виконавцем виключно у межах виконавчого провадження по конкретному виконавчому документу, який перебуває у нього на примусовому виконанні, а у випадку закінчення цього провадження, чинність таких заходів припиняється. Виконавець не наділений правами вживати обмежувальних чи забезпечувальних заходів у виконавчих провадженнях, які не перебувають у нього на виконанні.

Отже, посилання представника відділу ДВС щодо збереження тимчасового обмеження, здійсненого у рамках виконання виконавчого листа №2-1238/09, який з 31.10.2017 року не перебуває на виконанні державного виконавця, не дає підстав для збереження обмежувальних заходів, вжитих у цьому виконавчому провадженні по його виконанні. За наявності підстав державний виконавець може ініціювати відповідні обмежувальні заходи щодо боржника у виконавчому провадженні, яке перебуває на виконанні в існуючому зведеному виконавчому провадженні (по виконанню інших виконавчих документів), про стан якого представник відділу ДВС суду не повідомив, лише вказав про наявність інших стягувачів, та накладених арештів на майно боржника.

Керуючись ст.ст. 441 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву представника боржника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задоволити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, встановленого ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18.12.2012 р. у справі № 1716/5338/2012.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текс рішення суду - ухвали суду складено 03.04.2019 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.