Справа № 496/3211/18
Провадження № 2/496/66/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Дигуляр А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Граденицька сільська рада Біляївського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31.10.2000 року померла бабуся позивача по матері ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП «Україна» в с. Градениці, Біляївського району, Одеської області. Позивач є спадкоємцем другої черги, спадщину позивач прийняв фактично, оскільки мешкав з бабусею на момент її смерті. У звязку з цим звернувся з відповідною заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, однак листом від 16.05.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим що, сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на імя ОСОБА_3, а в свідоцтві про смерть бабусі позивача зазначено ОСОБА_2, тобто не співпадають по батькові, та рекомендовано звернутись до суду.

До суду надійшов відзив від представника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому він зазначив, що оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий Біляївською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №362/97 від 12.12.1997 року. Тому вважає за доцільне замінити Головне управління на належного відповідача по справі Біляївську районну державну адміністрацію.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з'явились, але надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі (а.с. 74).

Представник Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 30).

Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи (а.с. 73).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2000 року померла бабуся позивача по матері ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 240497 від 01.11.2000 року, актовий запис № 68 (а.с. 8).

21.06.1994 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 012569 від 22.06.1994 року, актовий запис № 39 (а.с. 9).

Батьками позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-УР № 0983342 від 01.02.1966 року, актовий запис № 10 (а.с. 10).

Дошлюбне прізвище матері позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії І-ЖД №312521, актовий запис № 13 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП «Україна» в с. Градениці, Біляївського району, Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0278612, від 22 серпня 1999 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Граденицької сільської ради № 3097 від 05.12.2017 року вбачається, що згідно запису в погоподарській книзі за 1953 1955 роки, на стор. 17, в господарстві за № 302 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 15, 16).

Згідно довідки виданої виконкомом Граденицької сільської ради № 1368 від 04.07.2018 року, вбачається що ОСОБА_2, яка померла 31 жовтня 2000 року та ОСОБА_3, яка отримала сертифікат на земельну частку (пай) серія ОД № 0278612 від 22 серпня 1999 року одна і таж сама особа. Громадянка ОСОБА_3, яка проживала по день смерті в с. Градениці по вул. Миру, 56, користувалася вказаним сертифікатом на земельний пай, отримувала плату за оренду землі сільгосппідприємством. Другої особи з таким прізвищем імям та по-батькові в селі Градениці не має (а.с. 17).

Позивач звернувся з відповідною заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, однак листом від 16.05.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим що, при огляді наданих позивачем документів, встановлено, що Сертифікат на право на земельну ділянку частку (пай) серії ОД № 027862 на право на земельну частку (пай) розміром 2,326 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП «Україна» в с. Градениці, Біляївського району, Одеської області належить ОСОБА_3, а в свідоцтві про смерть вказано, що по батькові бабуся позивача ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно положень до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ст.34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами.

Відповідно до п.11 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року №19-3767/0/8-08 зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно врахувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підстав статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» видається нотаріусами.

Як вбачається з матеріалів справи у позивача наявні правовстановлюючі документи на спадкове майно, але є розбіжності у по батькові спадкодавця, а саме у Сертифікаті на право на земельну ділянку частку (пай) серії ОД № 027862 власником земельної ділянки зазначена ОСОБА_3, а в свідоцтві про смерть вказано, що по батькові бабуся позивача ОСОБА_2, тобто не встановлено факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідними органами на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Судом було встановлено, що позивач не надав до суду ані свідоцтва про народження, ані паспорту ОСОБА_3 для встановлення факту належності документів особі, адже відповідно до положень ст.315 ЦПК України відповідність написання прізвища, імя, по батькові, місце і час народження у спірних документах можливо встановити лише при наявності свідоцтва про народження або паспорту.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із п. 3 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

На підставі викладеного, судом встановлено, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх порушених спадкових прав. Позивачем не вичерпано нотаріальний порядок отримання спадщини, а суди не мають пидмінювати собою органи нотаріату.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 76, 81, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 (місце проживання: 67640, Одеська область Біляївський район, с. Градениці, вул. Миру, 56, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (місце знаходження: м. Одеса, вул. Канатна, 83), Граденицька сільська рада Біляївського району Одеської області, (місце знаходження: Одеська область, Біляївський район, с. Градениці, вул. Шевченка, 2А, ЄДРПОУ - 04377718) про визнання права власності на спадкове майно - відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Буран В.М.

25 січня 2019 року