КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 360/2323/15-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Поліщук Н.В.

Соколової В.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Бородянського районного суду Київської області, постановленого суддею Міланіч А.М. 30 травня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , правонаступником якого є малолітній ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом, на обґрунтування якого вказував, що відповідно до умов кредитного договору від 24 лютого 2011 року ОСОБА_1 був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначав, що ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконувались та станом на 30 червня 2015 року його заборгованість по кредиту складала 18 411,99 грн, з яких 4792,82 грн - заборгованість за кредитом, 12266,22 - заборгованість за процентами, 500 грн - штраф (фіксована частина), 852,95 грн - штраф (процентна складова).

З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути суму заборгованості на користь позивача та судовий збір.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року в зв?язку зі смертю позичальника ОСОБА_1 10 серпня 2015 року до участі у справі в якості відповідача залучено законного представника неповнолітнього спадкоємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 30 травня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , правонаступником якого є малолітній ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» Сокуренко Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Банком пропущено строк позовної давності.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позичальник ОСОБА_1 , до суду із позовом Банк звернувся 28.09.2015. Строк позовної давності банком не пропущено, оскільки картка боржнику видана до 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що 24 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_1 був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (Том І а.с.9-35).

ОСОБА_1 не виконав своїх зобов?язань за вказаним договором, отримавши кредитні кошти в сумі 4 792,82 грн, жодних платежів по сплаті цього кредиту не вносив, внаслідок чого у нього перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року складає 18 411,99 грн, з яких 4 792,82 грн - заборгованість за кредитом, 12 266,22 - заборгованість за процентами, 500 грн - штраф (фіксована частина), 852,95 грн - штраф (процентна складова) (Том І а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер, спадкоємцем після смерті ОСОБА_1 є малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до якого в порядку спадкування за законом перейшло право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (Том І а.с.131-154).

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту невиконання позичальником зобов?язань за кредитним договором та законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості. Однак, з урахуванням того, що ОСОБА_3 подано заяву про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Суд виходив з того, що відповідач в період січня - квітня 2011 року отримував кошти з картки, однак, жодного разу не вносив кошти в рахунок погашення кредиту, банку було відомо про порушення його права з квітня 2011 року, а з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернулося лише 29 вересня 2015 року, тому строк позовної давності таким чином було банком пропущено.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із Умов кредитування (а.с.10) сторони узгодили, що заборгованість за договором сплачується щомісячними платежами у розмірі 7 % суми заборгованості., які вносяться до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, тобто до 24.02.2012 року. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Таким чином, сторони узгодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , який з квітня 2011 року до часу звернення позивача до суду ( вересень 2015 року) , тобто протягом чотирьох років кредит не сплачував, позивачу було відомо про порушення його права ще з квітня 2011 року, однак, він до суду не звертався, а тому судом першої інстанції було правомірно застосовано строк позовної давності та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Спадкування, перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб?єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що якщо позивачем було пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості із боржника, то, відповідно, цей строк було пропущено і щодо правовідносин між банком та спадкоємцем, який став правонаступником у цих же правовідносинах.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Посилання в апеляційній скарзі на строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців не може бути прийнято до уваги, оскільки апелянтом фактично застосовано підміну понять.

Так, зі смертю позичальника зобов?язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред?явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Поняття «строк пред?явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність».

Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред?явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред?явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред?явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Як установлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер, спадкоємцем після його смерті є малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернулося 29 вересня 2015 року до самого боржника, оскільки не був обізнаний про його смерть. В результаті сталася заміна сторони у цивільній справі, однак, не були змінені підстави і предмет позову.

Матеріали справи не містять відомостей, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пред?явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про застосування строків позовної давності до правовідносин, в яких боржником був ОСОБА_1 , а його сина залучено як правонаступника цих правовідносин.

Банк не пред`являв позов до спадкоємців в межах спадкового майна та в строки, передбачені ст. 1281 ЦК України, і після залучення до участі у справі спадкоємців не змінював підстав і предмету позову, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду посилатися на строки пред?явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника .

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із застосуванням строку позовної давності.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: