ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/919/18 Номер провадження 22-ц/814/335/19Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є.А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Одринської Т.В

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2018 року

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач являються батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказувала, що на даний час з відповідачем не проживають, добровільно допомогу на утримання доньки відповідач не надає, тому просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також, прохала стягнути аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку відповідача на її утримання, оскільки, їх спільна дитина проживає з нею, що позбавляє її можливості одержувати будь які доходи для забезпечення свого існування.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З даним рішенням не погодився відповідач, в зв'язку з чим подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині способу стягнення з нього аліментів. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він не заперечує сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, оскільки він не працевлаштований та перебуває на утриманні батьків. Вважає, що розмір аліментів, визначений судом в частці від всіх видів заробітку є для нього занадто обтяжливим, оскільки розмір середньої заробітної плати по Лубенському району складає 7000 грн, тому ј частини аліментів складатиме 2000 грн., які він не має можливості сплачувати.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Оскільки рішення суду в частині відмови стягнення аліментів на утримання дружини не оскаржено, суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення місцевого суду у вказаній частині не переглядає.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 01 серпня 2018 року Виконавчим комітетом Бієвецької сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис № 04 / а.с.2/.

Як встановлено місцевим судом та не заперечувалося сторонами у справі, малолітня донька, проживає разом з матір'ю - ОСОБА_2.

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,оскільки даний розмір аліментів буде достатнім для гармонійного розвитку дитини, відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаній частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що він зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким дана відповідна правова оцінка.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено ст. 183 СК України.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, та відхиляє доводи апеляційної скарги про визначення аліментів в твердій грошовій формі, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 вказує, що оскільки він не працевлаштований та не має ніякого доходу, аліменти на утримання доньки необхідно визначити в твердій грошовій формі в розмірі 1000 грн., що в свою чергу, відповідає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Чинним законодавством визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, однак батьки в межах своїх фінансових можливостей спроможні забезпечити не прожитковий мінімум, а належні умови життя необхідні для розвитку дитини.

Крім того, відповідно до ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача.

Як вбачається з матеріалів, позивач відповідної заяви на стягнення аліментів у твердій грошовій формі не надавала.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2018 року-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2019 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ О.О.Панченко ______________ В.П.Пікуль