11.01.2019 227/5093/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді - Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черкасової О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача

у режимі відеоконференції ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ

19.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочиною, в якій просила:

- стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 10985,00 грн та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що вироком суду ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. У кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 вона є потерпілою. При цьому, в обґрунтування вимог про стягнення матеріальної шкоди вказала, що на поховання свого сина, якого умисно позбавив життя відповідач вона витратила суму у розмірі 10985,00 грн, яка складається з придбання ритуальних товарів у сумі 9485,00 грн та витрат на саме поховання в сумі 1500,00 грн. Крім того, зазначає, що внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення вона, як мати померлого, зазнала сильних душевних та моральних страждань у зв'язку з втратою рідної людини. Вчинений відповідачем злочин призвів до того, що кардинально порушився її звичайний і нормальний спосіб життя, та після смерті свого сина вона відчула сильне душевне потрясіння, тривалий час перебувала у депресії. Думки про його смерть досі не залишають її, на йьому фоні погіршився її сон. Крім того, перебуваючи у стані постійного душевного хвилювання вона змушена була неодноразово з'являтися до правоохоронних органів і суду в якості потерпілої. Також, негаивнийвплив на душевний стан потерпілої мав факт зухвалої поведінки засудженого як на досудовому слідстві, так і у судовому розгляді, оскільки його «щире каяття» було визнано апеляційним судом намаганням пом'якшити свою участь, не вживаючи жодних заходів щодо відшкодування будь-яким чином завданої шкоди. Тому, враховуючи викладене, глибину та тривалість моральних (душевних) страждань, завдану їй моральну шкоду вона оцінює у розмірі 100000,00 грн, та вважає, що дані кошти в повній мірі відповідають обставинам справи і характеру протиправного діяння, а ця грошова сума є частковою компенсацією за вже понесені нею душевні страждання як матері вбитого сина, а також майбутні, оскільки подібні душевні страждання не загоюються.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Позивач надала пояснення аналогіні викладеним у змісті позовної заяви.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення майнової шкоди та моральної шкоди у розмірі в сумі 10 000,00 грн.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2018 року у справі №227/1199/18, який набрав законної сили та був скасований і змінений вироком Донецького апеляційного суду від 01.11.2018 року тільки в частині призначення ОСОБА_3 покарання, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 Кримінального Кодексу України, і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

З описової частини вироку вбачається, що 06.02.2018 року близько 23:05 годині ОСОБА_3, знаходячись у спальній кімнаті квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3, разом із своєю співмешканкою ОСОБА_4, а також їх спільними знайомими ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, після сумісного вживання спиртних напоїв, на ґрунті ревнощів, що виникли при виді на ліжку його співмешканки ОСОБА_4, поблизу якої лежав ОСОБА_5, що обумовили словесну сварку з останнім, в ході якої обурений такою поведінкою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_5, і знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, реалізуючи такий намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного вбивства ОСОБА_5, схопивши зі столу в зальній кімнаті кухонний ніж, завдав ним потерпілому, який спочатку лежав на ліжку, а потім піднявся на ноги, не менше двох ударів в область правої руки та не менше одинадцяти ударів в область тулубу, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді десяти колото-різаних поранень тулубу справа, з яких два проникають в плевральну порожнину, одне з яких з ураженням верхньої долі правої легені, шість проникають в черевну порожнину, з яких чотири з ураженням печінки та одне з ураженням кореня великого сальника, одне різане поранення в області правого соска, колото-різане скрізне поранення правого плеча та колото-різане поранення правого передпліччя, і від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер на місці. Смерть ОСОБА_5 настала не більше ніж через декілька десятків хвилин після нанесення потерпілому 06 лютого 2018 року близько 23:05 годині вищезазначених тілесних ушкоджень і настала внаслідок гострої крововтрати, яка виникла в результаті множинних колото-різаних поранень тулубу в кількості десяти: два з них проникають в плевральну порожнину з ураженням верхньої долі легені, шість поранень, проникаючих в черевну порожнину з переважним ураженням печінки та великого сальника, два поранення не проникають в порожнини, скрізного колото-різаного поранення правого плеча та колото-різаного поранення правого передпліччя, різаної рани в області правого соска, і ці ушкодження знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням його смерті.

При цьому, в мотивувальній частині вироку зазначено, що винуватість ОСОБА_3, окрім повного визнання ним своєї вини, в процесі судового розгляду знайшла своє повне та об'єктивне підтвердження в досліджених судом доказах в їх сукупності, яким суд дав належну оцінку. На підставі чого суд дійшов висновку, що обвинувачений вчинив інкриміноване йому правопорушення, і кваліфікував його дії за ст. 115 ч. 1 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що Донецький апеляційний суд у мотивувальній частині сого вироку дійшов до висновку, що суд першої інтанції безпідставно врахував цире каяття обвинуваченого як обставину, що помякшує покарання, оскільки не знайшли свого підтвердження осуд ОСОБА_3 своєї поведінки, щирий жаль з приводу скоєного, у зв'язку з чим суд констатував, що «щире каяття» свідчить тільки про намагання ОСОБА_3 всіляко пом'якшити свою участь.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.02.2018 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 34 роки.

Крім цього, судом вставновлено, що ОСОБА_1, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_5, якого, як було встановлено вище, позбавив життя ОСОБА_3, є матір'ю останнього.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт наявності вини між шкодою заподіяною позивачу і протиправними діяннями відповідача, а також вина останнього в її заподіянні.

Разом з тим, у цьому контексті суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 підтверджений факт завдання їй моральної шкоди, яка виявилася у моральних (душевних) стражданнях, в результаті позбавлення життя її сина ОСОБА_5, внаслідок вчинення злочину відповідачем ОСОБА_3

При цьому, розмір понесеної позивачем матеріальної (майнової) шкоди у вигляді витрат на поховання свого сина підтверджений накладною від 24.04.2018 року, виданою ФОП ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_9, на суму 9485,00 грн., та квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 15.02.2018 року на суму 1500,00 грн., оригінали яких містяться в матеріалах справи. Тобто, позивачем понесено витрати на загальну суму 10985,00 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з визначених нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обов'язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача доведення відсутності своєї вини у її спричиненні.

Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Тому, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що позивач дійсно поніс матеріальні витрати на поховання сина, які як вбачається з матеріалів справи полягають у витратах на саме поховання та у витратах придбання відповідних ритуальних товарів, на загальну суму 10985,00 грн, а тому його вимоги є обґрунтованими в зазначеній частині.

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно статті 13 - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини, крім випадків, якщо моральна шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, позивач дійсно отримав моральні (душевні) страждання, які були викликані втратою рідної їй людини - її сина, внаслідок позбавлення його диття відповідачем, у зв'язку з чим порушився її звичайний і нормальний спосіб життя, вона відчувала і відчуває сильні душевні потрясіння, а також тривалий час перебувала у депресії. Більш того, суд констатує, що злочинні дії відповідача призвели до невідновної втрати.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації Судом факту порушення.

Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, характер майнових і немайнових втрат, їх тривалість та можливості їх відновлення, а тому вважає, що розумною і справедливою є сума в розмірі 100000,00 грн.

Крім цього, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з настпуного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю;

Згідно копії довідки МСЕК серії ДОН-05 №099485, позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання.

Таким чином, вона як позивач справі підлягає звільненню від сплати судового збору у розмірі у загалльному розмірі 1704,80 грн, який складаєть з судового збору у розмірі 704,80 грн. за звернення до суду з вимогою майнового характеру (про відшкодування моральної шкоди) та судового збору у розмірі 1000,00 грн (100000,00 * 0,01%) за звернення з вимогою про відшкодування моральної шкоди, яка є майновою позовною вимогою.

Разом з тим, витрати зі сплати судового збору у вказаному розмірі в силу приписів ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 1 - 13, 265, 266, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, матеріальну шкоду у розмірі 10985,00 грн та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Державного бюджету судовий збір у розмірі 1704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області..

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1);

відповідач - ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2; відбуває покарання у ДУ "Вільнянська виправна колонія (№20)", яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Каштанова, 1).

Суддя А.М. Левченко

Повний текс рішення суду складений та підписаний 11 січня 2019 року.

11.01.2019