Справа №295/7368/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 05.11.2015 року за участю транспортного засобу автомобіля марки «GEELY», н.з. АМ 0731 ВО, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «AUDI», н.з. АМ 2207 ВВ, під керуванням позивача ОСОБА_2, відбулось дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 07.12.2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно укладеного із відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», договору страхування.

За наслідком огляду пошкодженого транспортного засобу та складення розрахунку на користь позивача здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 1911,94 грн.

У виниклому між сторонами спорі про розмір заподіяних збитків рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 12.03.2018 року вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 15160,64 грн., та з ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у сумі 11714,81 грн.

Позивач посилається на положення ст. 22 ЦК України, відповідно до якої збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі, та зауважує, що визначений за рішенням суду розмір страхового відшкодування підлягав до виплати страховиком безпосередньо за наслідком дослідження страхового випадку.

У зв»язку з простроченням виконання грошового зобов»язання, відповідальність за що визначається положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», позивач, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача відшкодування в сумі 9876,78 грн., з яких: пеня 3794,32 грн., 3 % річних в сумі 1112,11 грн., - інфляційні збитки в розмірі 48970,35 грн.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де вказано, що 06.11.2015 року позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування.

11.02.2016 року відповідно дослідження від 14.01.2016 року, складеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», позивачу виплачено страхове відшкодування на суму 1911,94 грн.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2018 року про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування у сумі 11 714,81 грн. виконано добровільно, позивачу виплачено зазначену суму, відшкодовано витрати по сплаті судового збору.

На думку відповідача, у ПАТ «НАСК «Оранта» відсутнє грошове зобов»язання перед позивачем, яке не виконане в строк.

З урахуванням викладеного, сторона просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 05.11.2015 року близько 11 години 20 хвилин керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Л.Українки м.Житомир, в районі будинку 16, під час виконання маневру повороту праворуч, не зайняла відповідне крайнє положення, не переконалась в тому, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався по заду в попутному напрямку. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 07.12.2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність ОСОБА_3 застрахована відповідно договору (полісу) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3326262, укладеного зі страховиком ПАТ «НАСК «Оранта».

Позивач 22.12.2015 року звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування.

На підставі дослідження № АМ2207ВВ-14.01./5, складеного 14.01.2016 року ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», розрахунку страхового відшкодування від 19.01.2016 року, позивачу 11.02.2016 року здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 1911,94 грн.

Вказані обставини не заперечуються учасниками.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2018 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 15160 грн.64 коп. та судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., стягнуто з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 відшкодування у сумі 11 714 грн. 81 коп. та 457 грн.49 коп. судового збору.

Рішення суду набрало законної сили 20.04.2018 року.

Сторони визнали, що після ухвалення рішення 08.05.2018 року позивач звернувся до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявою про виплату визначеної судовим рішенням грошової суми, 10.05.2018 року страхове відшкодування виплачено в повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України N 1961-IV визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з ч.1 ст. 36 Закону України N 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

За ч.2 ст. 36 Закону України N 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його…. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Судом встановлено, що потерпілим не пред»являлись вимоги про сплату чіткої грошової суми. На виконання вимог закону України страховиком здійснено оцінку розміру заподіяної шкоди та здійснено виплату страхового відшкодування в її визначеному розмірі. Внаслідок невизнання суми сплаченого страхового відшкодування між сторонам виник спір, за розв»язанням якого Богунським районним судом вирішено питання про стягнення страхового відшкодування.

Згідно з ч.2 ст. 36 Закону України N 1961-IV якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

На час виплати страхового відшкодування станом на лютий 2016 року у позивача буле відсутнє право на пред»явлення вимог на іншу суму, оскільки будь-якими іншими документами, наданими страховику, розмір заподіяної шкоди не встановлювався, а дійсна сума страхового відшкодування визначена рішенням суду, яке набрало законної сили 20.04.2018 року. До вказаного часу обов»язок сплати іншої суми у страховика не виник.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За таких обставин, визначена рішенням суду на відтворення положень ч.2 ст. 1192 ЦК України грошова сума як вартість на час розгляду справи не може вважатись обов»язково вірною та відповідати шкоді на час первісно виплаченого страхового відшкодування.

Приймаючи до уваги, що виплата визначеного за рішенням суду страхового відшкодування здійснена відповідачем добровільно в строк, який є прийнятним та становить два дні після звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, порушення грошового зобов»язання, яке набуло існування саме за судовим рішенням, не вбачається.

Підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 258-273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення суду буде виготовлене 04.04.2019 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов