Справа № 404/6435/18
Номер провадження 2/404/3326/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі - Малюцька М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 23626,89грн. В обґрунтування позову зазначено, що 13.08.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено генеральний договір про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт в розмірі 4992,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .

Відповідач станом на 06.09.2018р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 23626,89грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 4992,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 1353, 99 грн., заборгованість за пенею та комісією 4593,33 грн. відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди: штраф 12686,82 грн. та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 1762 грн.

До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 40 ).

Відповідач до судового засідання надав відзив на позовну заяву з посиланням, що відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Позивач посилається на Генеральну угоду у якій зазначено, що вона укладена з відповідачем задля створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань по кредитному Договору № SAMDN3292 від 31.03.2011 року та в пункті 5 додатків до позову зазначає про копію кредитного договору. Але при цьому дана копія договору в матеріалах відсутня, отже не подана до суду як доказ. Отже позивачем не доведено факт укладення між ним та відповідачем кредитного договору, в зв'язку з чим Генеральну угоду до цього договору також не можна вважати доказом у справі.

Відповідач стверджує, що не укладав з позивачем кредитний договір, а також не укладав Генеральну угоду до нього.

Даний спір пов'язаний зі справою №404/2075/16-ц, провадження у якій було відкрито Кіровським районним судом м. Кіровограда 14.04.2016 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 11 368,09 грн. за кредитним договором № б/н від 23.03.2011 року, яка складається з наступного: 924,17 грн. - заборгованість за кредитом; 7 246,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 180 грн. -заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 517,53 грн. -штраф (процентна складова).

Вищезазначений позов відповідачем не визнавався, в зв'язку з чим його було запрошено до відділення ПриватБанку та запропоновано сплатити тіло кредиту в сумі 930,50 грн. за умови закриття цивільної справи. Так, 13.08.2016 відповідач прибув до відділення ПриватБанку, сплатив дану суму за платіжним дорученням №160813В1ТТ755709НОК2 та підписав який то бланк про вирішення даного спору. Даний документ він не читав, з його змістом його не ознайомлювали. Як виявилось при ознайомленні з додатками до позову у даній справі - це була Генеральна угода. Після цих подій відповідач не користувався карткою ПриватБанку. 30.08.2016 ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №404/2075/16-ц позовну заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" до відповідача про стягнення вищевказаної заборгованості було залишено без розгляду.

З огляду на вищевикладене вбачається невідповідність фактів наведених позивачем, а саме підставою позову у справі №404/2075/16-ц є кредитний договір №б/н від 23.03.2011, за яким утворилася заборгованість щодо якої проведено реструктуризацію, про що укладено Генеральну угоду до кредитного договору № SAMDN3292 від 31.03.2011 року, яка стала підставою позову у даній справі №404/6435/18. При цьому позивачем не надано ніяких доказів існування даних кредитних договорів.

Відповідно до п. 2.1.2.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, які додано до позову і з якими відповідач ознайомився під час складання відзиву, штраф складається з фіксованої суми - 500 грн. до якої додається 5% від суми заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Тобто, 5% від суми заборгованості, зазначеної у позові (4992,75 грн.+1353,99 грн.+4593,33 грн.=10 940 грн.) складає 547 грн., отже загальна сума штрафу 1047 грн. (500 грн. + 547 грн.).

Разом з тим, запропонований позивачем для стягнення штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди складає 12 686,82 грн., що більш ніж у 10 разів перевищує суму штрафу передбачену п. 2.1.2.7.6 та є порушенням Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, такий розмір штрафу значно перевищує суму заборгованості, а отже є непропорційним та негуманним.

Стверджується, що розрахунки позивача щодо заборгованості є необгрунтованими, адже не містять в собі інформації щодо підстав та методики її розрахунку, тож неможливо встановити розмір такої заборгованості. До того ж розрахунок заборгованості не містить даних щодо особи, яка його здійснила.

Так, за твердженням позивача, заборгованість за пенею та комісією складає 4 593,33 грн., в той же час згідно розрахунку ставка пені складає 0,00 грн., ставка комісії відсутня, але разом ці показники утворюють суму комісії та пені 199,71 грн. за місяць, тобто неможливо встановити, яким чином позивач дійшов такого висновку, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

В судове засідання представник відповідача надав заяву про підтримку позиції викладеної у відзиві та розгляд справи у їх відсутність ( а.с. 98).

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти.

Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення генерального договору про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.08.2016 року ( а.с.5 -30).

Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-3, 4) заборгованість станом на 06.09.2018р. - 23626,89грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 4992,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 1353, 99 грн., заборгованість за пенею та комісією 4593,33 грн., відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди: штраф - 12686,82 грн..

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією і сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець

зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених

договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково в частині стягнення заборгованості по кредиту 4992,75 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом- 1353, 99 грн., заборгованості за пенею та комісією 4593,33 грн. Всього 10240,07 грн., оскільки відповідачем не виконуються взяті на себе зобов»язання, відповідно до умов укладеного кредитного договору.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в

повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним

договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В частині стягнення, відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди: штрафу -12686,82 грн., суд дійшов висновку щодо відмови, оскільки у відповідності до правової позиції, яка міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

При цьому, суд враховує той факт, що розмір штрафу як вид неустойки значно перевищує розмір заборгованості по кредиту , тому вирішує визначити до стягнення саме розмір пені та комісії , визначеної договором.

Обставини , зазначені відповідачем у відзиві , щодо неналежного розрахунку заборгованості , відсутності доказів існування кредитних договорів , не знайшли свого підтвердження в суді спростовуються наданими документами , а саме анкетою заявою, підписаною ним Генеральною угодою, у зв»язку з чим є безпідставними .

Сукупність наданих доказів чітко визначає наявність договірних зобов»язань, які були порушені відповідачем .

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 763,66грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 525-526, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.134-142,223,263, 265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) до ОСОБА_2 (ІПН -НОМЕР_1, 25000, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» - 10240,07 грн. заборгованості за кредитним договором та 763,66 грн. судового збору.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда