Провадження № 4-с/761/200/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець Кошарський Олександр Володимирович, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця Кошарського О.В., в якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови від 07.06.2019 року про арешт коштів боржника у рамках виконавчого провадження № 59311273, а також визнати неправомірною вказану постанову та скасувати її.

Свою скаргу заявниця обґрунтовує тим, що 07.06.2019 року приватним виконавцем Кошарським О.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59311273 з примусового виконання виконавчого листа № 761/28616/14-ц, виданого 23.09.2015 року Шевченківський районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 310348,61 грн., заборгованості по відсотках в сумі 78759,65 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 21556,82 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 6630,03 грн., судового збору в сумі 3654,00 грн., а всього 420949,11 грн. Разом з тим, посилаючись на те, що дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника та відповідно й сама постанова є неправомірними, оскільки з її заробітної плати здійснюються відрахування для виплати боргу у виконавчому провадженні, заявниця вважає, що вказаними діями та рішенням приватного виконавця були порушені її права, у зв`язку з чим звернулась до суду з даною скаргою.

Представник заявниці в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності приватного виконавця та представника АТ «Укрсоцбанк».

Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Кошарського О.В. перебуває виконавче провадження № 59311273 з примусового виконання виконавчого листа № 761/28616/14-ц, виданого 23.09.2015 року Шевченківський районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 310348,61 грн., заборгованості по відсотках в сумі 78759,65 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 21556,82 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 6630,03 грн., судового збору в сумі 3654,00 грн., а всього 420949,11 грн.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявниця, як на підставу для її задоволення, посилається на неправомірність дій приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника та відповідно й самої постанови, оскільки з її заробітної плати здійснюються відрахування для виплати боргу у виконавчому провадженні, а тому вважає, що вказаними діями та рішенням приватного виконавця були порушені її права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, з метою примусового виконання рішення суду 07.06.2019 року приватним виконавцем Кошарським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59311273, у якій зазначено, що під час перебування виконавчого листа на виконанні у Печерському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві на користь стягувача частково стягнуто борг в сумі 14804,39 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону № 1404-VІІ стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Положеннями ст. 56 Закону № 1404-VІІ визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Так, 07.06.2019 року приватним виконавцем у відповідності до вимог ст. 56 Закону № 1404-VІІІ винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника, якими накладено арешт в межах суми стягнення з врахуванням основної винагороди приватного виконавця.

12.06.2019 року приватним виконавцем після встановлення факту отримання боржником доходу в ТОВ «Укрсировина» у відповідності до ст.ст. 68, 69, 70 Закону № 1404-VІІІ з метою фактичного виконання рішення винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у якій зобов`язано роботодавця здійснювати відрахування у розмірі 20 % від доходів боржника до виплати у всієї суми боргу.

Тобто, встановивши, що на рахунках боржника у банках недостатня кількість коштів для покриття в повному обсязі належної до стягнення суми, а також врахувавши, що іншого майна боржник не має, приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Разом з тим, з наданої копії довідки, яка видана самою заявницею, не вбачається, який саме рахунок відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» для зарахування заробітної плати останньої, що позбавляє суд можливості перевірити чи дійсно він є арештованим.

Також жодним належним та допустимим доказом не підтверджено, що заявницею під час перебування виконавчого листа на виконанні у Печерському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві виплата боргу на користь стягувача у виконавчому провадженні здійснювалась саме шляхом відрахування з її заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що 07.06.2019 року приватним виконавцем Кошарським О.В. в установленому законом порядку з метою реального виконання виконавчого листа № 761/28616/14-ц винесено постанову про арешт майна боржника у рамках виконавчого провадження № 59311273.

За таких обставин, оскільки під час вчинення дій та винесення рішення у виконавчому провадженні № 59311273, які оскаржуються, приватний виконавець Кошарський О.В. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку приватного виконавця права чи свободи заявниці вказаними діями та рішенням порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець Кошарський Олександр Володимирович, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: