Постанова

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 2-4833/11-ц

провадження № 61-35639св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст скарги

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, у якій просила визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області) щодо винесення постанови від 06 листопада 2012 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності та зобов`язання надати письмовий звіт про вартість майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_1 , який належить боржнику товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «КОНСОЛЬ ЛТД» (далі - ТОВ фірма «КОНСОЛЬ ЛТД»).

Скарга мотивована тим, що 12 вересня 2011 року відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 28684153, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

20 вересня 2012 року постановою головного державного виконавця вищевказане виконавче провадження зупинено на підставі пункту 8 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

06 листопада 2012 року головним державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 , який повинен був надати звіт про вартість майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_1 , яке належить боржнику ТОВ фірма «КОНСОЛЬ ЛТД».

13 листопада 2012 року ОСОБА_1 сплатила 12 000 грн за проведення вищевказаної експертної оцінки, проте оскільки виконавче провадження зупинено, оцінка вищевказаного об`єкта не проводилась.

Крім того, будь-які правовстановлюючі документів, які свідчили про наявність у ТОВ фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» права власності на об`єкт незавершеного будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_1 , відсутні.

05 грудня 2014 року старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що в Дніпропетровській області відсутнє майно боржника, на яке можливо звернення стягнення.

Посилаючись на те, що у державного виконавця не було жодних правових підстав для винесення постанови про призначення експертної оцінки, ОСОБА_1 просила задовольнити скаргу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року скаргу задоволено. Визнано дії відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо винесення постанови від 06 листопада 2012 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності та зобов`язання надати письмовий звіт про вартість майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_1 , який належить боржнику ТОВ фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» незаконними.

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу, врахував, що на момент винесення оскаржуваної постанови державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області був обізнаний про початок процедури ліквідації боржника та відсутність у нього майна, на яке може бути звернуто стягнення, у зв`язку з чим дійшов висновку про незаконність дій державного виконавця під час винесення постанови від 06 листопада 2012 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду від 17 листопада 2016 року апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області задоволено, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року скасовано, скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, апеляційний суд виходив з того, остання пропустила визначений статтею 385 ЦПК України 2004 року строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, при цьому питання про поновлення пропущеного строку не ставила.

Короткий зміст вимог касаційної скаргита узагальнення її доводів

У січні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим що, про існування постанови від 05 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження заявнику стало відомо лише 14 червня 2016 року, оскільки така органами державної виконавчої служби Москаленко Ю. С. не надсилалась. Суд апеляційної інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Заперечення на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 2-4833/11-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року у справі №2-4833/11-ц з ТОВ фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в розмірі 3 985 642 грн. та 10 000, у рахунок відшкодування моральної шкоди.

12 вересня 2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 28684153 з примусового виконання вищевказаного рішення суду.

20 вересня 2012 року виконавче провадження № 28684153 зупинено на підставі пункту 8 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

29 жовтня 2012 року вищевказане виконавче провадження поновлено.

06 листопада 2012 року головним державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 , який повинен був надати звіт про вартість майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_1 , яке належить боржнику ТОВ фірма «КОНСОЛЬ ЛТД».

Листом від 13 листопада 2012 року ОСОБА_1 запропоновано сплатити 12 000 грн за проведення експертної оцінки, на що остання перерахувала зазначену грошову суму.

05 грудня 2014 року року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно та майнові права, що належать ТОВ фірмі «КОНСОЛЬ ЛТД» у Дніпропетровській області, та на які можливо звернути стягнення.

Із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо винесення постанови від 06 листопада 2012 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності та зобов`язання надати письмовий звіт про вартість майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового комплексу по АДРЕСА_1 , який належить боржнику ТОВ фірма «КОНСОЛЬ ЛТД», ОСОБА_1 звернулась до суду 23 червня 2016 року.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із статтею 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (стаття 72 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Отже, строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області подана до суду з пропуском строку, встановленого статтею 385 ЦПК України, клопотання про поновлення пропущеного строку заявником не заявлено, дійшов обґрунтованого висновку про залишення скарги без розгляду.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутнє подане до суду першої інстанції клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою, а без вирішення цього питання скарга не може бути розглянута по суті, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для настання для заявника наслідків, передбачених статтею 72 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги з посиланням на те, що про закінчення виконавчого провадження заявнику стало відомо лише 14 червня 2016 року, є неспроможними, оскільки вказане клопотання ОСОБА_1 повинна була подати до місцевого суду.

Посилання заявника на неправомірність стягнення апеляційним судом з неї на користь відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області судового збору в розмірі 1 378 грн є безпідставним, оскільки відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Встановивши, що відповідно до платіжного доручення № 10648 від 15 вересня 2016 року відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області сплатив 1 378 грн за подання апеляційної скарги, за результатами розгляду якої апеляційна скарга задоволена, а скарга ОСОБА_1 залишена без розгляду, апеляційний суд правильно здійснив розподіл судових витрат відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновку апеляційного суду, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині ухвали, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувана ухвала відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді :В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко В. О. Кузнєцов