Справа № 277/326/18
Номер рядка звіту 47
РІШЕННЯ

іменем України

"31" січня 2019 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В. В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про повернення дітей на постійне місце проживання

ВСТАНОВИВ:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла вищевказана цивільна справа, в якій позивач просив визначити постійним місцем проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем прописки по вул. Лесі Українки, 18 в с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що, після розірвання шлюбу 26.02.2017 року відповідач забрала з дому дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та більше не дозволяла бачитись з ними. Відповідач постійно міняє місце проживання і діти змушені проживати будь-де, тільки не вдома. Після чого позивач звернувся до суду в червні 2017 року, щоб бачити своїх дітей в себе вдома у вільний від роботи час.

Відповідно до рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25.07.2017 року вирішено зобовязати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з його дітьми: сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочкою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, систематичні побачення з дітьми щотижня з 18 години пятниці до 18 години неділі за місцем проживання батька та дітей.

Однак, незважаючи на рішення суду, відповідач продовжувала перешкоджати позивачу бачитись з дітьми та постійно водила дітей по різних будинках до чужих людей, які не мають жодного відношення до дітей, де вони були змушені ночувати на вихідних і тимчасово проживати іноді в неналежних для дітей умовах. Всі спроби бачити та виховувати дітей були марними, тому що відповідач постійно переховувала дітей та неналежно виховувала та доглядала їх, не виходила на зв'язок з позивачем, утримуючи силою дітей від побачення з батьком, хоча діти цього дуже хочуть, але відповідач зухвало порушує батьківські права та обов'язки позивача та права дітей.

Позивач звернувся до виконавчої служби з виконавчим листом щодо побачення з дітьми, а також неодноразово до сільської ради та працівників поліції та це жодного разу не допомогло вирішити цю проблему. Дітей постійно переховують від позивача по чужих хатах та родичів відповідача, а також не говорять судовому виконавцю та позивачу, де постійно чи тимчасово перебувають його діти, чим порушують чинне законодавство. Також до виконавчої служби була надана повторна заява з проханням виконання рішення суду.

У зв'язку з наведеним позивач вирішив звернутись до Ємільчинського районного суду Житомирської області з позовом повернути рішенням суду дітей додому за місцем прописки та проживання.

В судовому засідання позивач вказав, що позовні вимоги підтримує, давши пояснення фактично встановлені матеріалами справи.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у зв'язку з їх необґрунтованістю. Крім того, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позивач у своїй позовній заяві просить постановити рішення, яким визначити постійне місце проживання спільних дітей (ОСОБА_6 та ОСОБА_7) за місцем їх реєстрації. Тобто, позивач фактично підмінив поняття. Фактично він просить суд визначити місце проживання дітей разом з батьком - за адресою: Житомирська область, Ємільчинський район, с. Підлуби, вул. Л. Українки, 18. Це прямо підтверджується посиланням позивача в позові на статті 160-161 СК України, що регламентують питання визначення місця проживання дітей не за місцем реєстрації, а за місцем проживання одного з батьків. Позивач обґрунтовує свої вимоги лише тим, що нібито відповідач постійно змінюю своє місце проживання. Більше ніяких доказів щодо необхідності визначення місця проживання дітей з позивачем він не наводить.

Жодного доказу того, що відповідач неналежно ставиться до своїх батьківських обовязків позивач не надав. А тому відповідач вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила та вказала, що вважає недоцільним щоб діти проживала разом з позивачем.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 26.02.2017 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії І-ТП № 174156 від 19.02.2013 року та серії І-ТП № 234479 від 24.03.2015 року відповідно, в яких сторони записані батьками дітей. (а.с. 10-11).

Відповідно до заяв від 17.11.2017 року та 19.12.2017 року позивач звертався до Ємільчинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Житомирській області про прийняття на виконання виконавчого листа № 277/467/17 від 25.07.2017 року, виданого Ємільчинським районним судом Житомирської області, згідно якого 21.11.2017 року відкрито виконавче провадження та винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення виконання державним виконавцем вказаного виконавчого документа. (а.с. 13-17).

Крім того, позивач неодноразово звертався до Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області із заявами про вчинення кримінального правопорушення, за якими позивачу було відмовлено у відкритті кримінального провадження, оскільки вбачаються цивільно-правові правовідносини. (а.с. 19-37).

Відповідно до рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25.07.2017 року вирішено зобовязати ОСОБА_10 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_5 з його дітьми: сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочкою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Визначити такі способи участі ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, систематичні побачення з дітьми щотижня з 18 години пятниці до 18 години неділі за місцем проживання ОСОБА_5 в с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області. (а.с.55-56).

Згідно із довідкою-розрахунком № 1454 від 27.03.2018 року, виданою Ємільчинським РВ ДВС ГТУ юстиції у Житомирській області, заборгованість ОСОБА_5 по виплаті аліментів відповідно до виконавчого листа № 277/169/17 від 25.04.2017 року станом на 28.02.2018 року становить 8420,20 грн. (а.с. 57).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 165431 від 13.04.2018 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Войналович». (а.с. 68).

Згідно із довідкою № 320, виданою Ємільчинським РЦЗ, ОСОБА_11 зареєстрований як безробітний в Ємільчинському РЦЗ з 19.06.2017 року, дохід за період з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року становить 8159,99 грн. (а.с. 69).

Відповідно до товарних чеків від 13.04.2018 року та 18.04.2018 року здійснено закупку будівельних матеріалів на загальну суму 1507,00 грн. (а.с. 70-71).

Згідно із довідками № 12 та № 13 від 27.04.2018 року, виданими ОСОБА_10 завідувачем дошкільного навчального закладу № 2 «Сонечко», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно відвідують вказаний дошкільний заклад. (а.с. 72-73).

Відповідно до характеристик, наданих Ємільчинським ЗДО № 2 «Сонечко», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відвідують вказаний заклад з лютого 2018 року, слухняні, виконують поставлені вихователем завдання, розвиток відповідає їх віку. (а.с. 76-77).

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області про доцільність повернення дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на постійне проживання до батька ОСОБА_5 встановлено, що у 2012 році сторони зареєстрували шлюб, від якого у 2013 році народився син ОСОБА_8 та у 2015 році дочка ОСОБА_9. Подружні відносини не склались та були розірвані у 2017 році, діти залишились проживати з матірю. працівниками Ємільчинської селищної ради було проведено обстеження умов проживання за адресою, де зареєстровані діти по вул. Лесі Українки, 18 в. с Підлуби Ємільчинського району Житомирської області: для дітей створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Також було проведено обстеження умов проживання, де діти проживають без реєстрації з матірю та її чоловіком, в с. Руденька вул. Олега Кошового, 7: помешкання відповідає санітарно-гігієнічним умовам, однак житло потребує поточного ремонту. Підлубівський старостинським округ надав характеристики, відповідно до яких ОСОБА_10 характеризується з позитивної сторони, скарг та заяв на її поведінку не надходило. Відповідно до характеристики Ємільчинського ЗДО № 2, яке відвідують діти з лютого 2018 року, мати постійно цікавиться їх успіхами, активно займається вихованням дітей. Враховуючи вищевикладене, виконком Ємільчинської селищної ради вважає за недоцільне повернути дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на постійне місце проживання до батька ОСОБА_5 та, враховуючи інтереси дітей, залишити їх проживати з матірю. (а.с 95).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.04.2018 року з метою обстеження умов проживання проведено обстеження по вул. Лесі Українки, 18 в с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області, де зареєстрований та проживає ОСОБА_5 Будинок деревяний загальною площею 124 кв. м., складається з 4-х кімнат, в будинку є ванна кімната, меблі, санітарний стан житла задовільний, опалення газове, пічне. Діти забезпечені всім необхідним. Є підсобне господарство, земельна ділянка 0,6 га. (а.с. 102).

Відповідно до копій товарних чеків ОСОБА_5 купував необхідні для дітей речі та іграшки. (а.с. 103-107, 167-168).

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.07.2018 року Ємільчинським ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області зареєстроване кримінальне провадження № 0000223 за ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до якого 10.07.2018 року приблизно о 20 годині по вул. Лесі Українки, 18 в с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області на території домоволодіння ОСОБА_5 на грунті особистих неприязних відносин виникла суперечка між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в ході якої ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження. (а.с. 110).

Відповідно до довідки № 3010/18 від 30.10.2018 року ОСОБА_3 дійсно працює в ФОП ОСОБА_12 на посаді офіціанта з 22.10.2018 року з оплатою праці згідно штатного розкладу. (а.с. 154).

Згідно із довідкою № 1794 від 06.12.2018 року, виданою Підлубівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області, ОСОБА_5 дійсно проживає у власному будинку площею 135 кв. м. разом із своїми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та є власником будинку по вул. Лесі України, 18 с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області. (а.с. 165).

Згідно із довідкою № 1796 від 06.12.2018 року, виданою Підлубівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно проживав з батьком ОСОБА_5 з 24.03.2018 року по 24.11.2018 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно проживала з батьком ОСОБА_5 з 29.06.2018 року по 24.11.2018 року. (а.с. 166).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.12.2018 року з метою обстеження умов проживання проведено обстеження по вул. Шевченка, 27 в с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області, де зареєстровані та проживають ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Будинок деревяний загальною площею 58 кв. м., складається з 4-х кімнат, в будинку є ванна кімната, меблі, санітарно-гігієнічні умови задовільні, опалення пічне. Діти забезпечені всім необхідним, всі кімнати мебльовані, наявна необхідна побутова техніка. Є підсобне господарство, земельна ділянка. В ОСОБА_10 створені належні умови для проживання, утримання та виховання дітей. (а.с. 175).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Крім того, судом встановлено, що на даний час діти проживають з позивачем, тому суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що діти сторін, відносно яких вирішується спір щодо визначення місця їх проживання, на час розгляду справи не досягли десятирічного віку. Сторони не дійшли згоди в добровільному порядку щодо вирішення питання відносно встановлення місця проживання дітей. В зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач та малолітні діти сторін проживають у його будинку, що підтверджується довідкою з місця проживання та про склад сім'ї. Позивач офіційно не працює, має тимчасовий заробіток.

Оцінюючи всі надані суду докази та враховуючи вік малолітніх дітей, яким на даний час пять та три роки, суд погоджується із доводами відповідача, що діти відповідно до їх віку мають потребу у материнській турботі та догляді. Судом також встановлене належне виконання матір'ю її обов'язків, щодо догляду, виховання та утримання дітей, наявність у відповідача постійного місця проживання, роботи та сімейного стану. Враховуючи те, що відповідач не довів тих обставин, що відповідач веде аморальний спосіб життя, не має постійного місця проживання, суд приходить до висновку, що доцільності у визначенні місця проживання малолітніх дітей з позивачем немає.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про повернення дітей на постійне місце проживання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області.

Повний текст рішення виготовлений 11.02.2019 року.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_14