ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/25/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

за участі секретаря Панькевич Т.М., позивача, адвоката Пономаренка І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року, ухваленого суддею Черніцькою І.М., повний текст якого складено 05 жовтня 2018 року, у цивільній справі №607/16680/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Козар Валентина Іванівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.2. В грудні 2018 року позивач звернулась із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними договору купівлі-продажу квартири на АДРЕСА_1.

1.3. Вказаний договір укладено внаслідок обману зі сторони матері відповідача, її подруги, яка шляхом обману схилила її до продажу квартири на користь її сина, щоб не продавати незнайомим особам. Взамін пообіцяла гроші, які вона потребувала для лікування чоловіка, та проживання в квартирі.

1.4. Відповідач та його мати ОСОБА_5 вказаної домовленості не виконали: гроші не сплатили, зняли її із реєстрації.

1.5. Про вчинення договору купівлі-продажу під впливом обману свідчить і ціна договору, яка є нижчою від ринкової.

1.6. У зв'язку із вищенаведеним, позивач звернулась із заявою в міліцію, кваліфікувавши дії відповідача як шахрайство. Відомості за заявою внесено до ЄРДР, досудове розслідування триває.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні вищевказаного позову.

2.2. Судове рішення мотивовано тим, що позивач не надала доказів про те, що на момент укладення договору існували обставини, щодо яких відповідач, сторона договору, умисно ввела її в оману.

2.3. Недотримання вимог статті 1087 ЦК України, не свідчить про вчинення договору під впливом обману.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

3.2. Рішення суду першої інстанції вважає ухваленим із порушенням норм матеріального права, неналежною оцінкою доказів та обставин справи.

3.3. Суд першої інстанції, не надав оцінки доводам позивача про те, що квартира була продана за заниженою ціною та не прийняв до уваги висновок експерта, який вона долучила до позовної заяви, згідно якого орієнтована ціна її квартири становить 652620 грн.

3.4. Судом не встановлено, хто і коли на день підписання договору купівлі-продажу від 09.06.2016 року оцінював належну їй на праві власності квартиру.

3.5. Коштів за укладений договір купівлі-продажу вона від відповідача не отримала.

3.6. Усі документи до укладення договору купівлі-продажу, разом із своїм паспортом позивачка передала матері відповідача, яка була її подругою і довіряла, у зв'язку із чим підписала договір не читаючи.

3.7. Досудове розслідування з приводу шахрайських дій відповідача на сьогоднішній день іще триває.

4. Аргументи учасників справи.

(1)

4.1. На день розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

(2)

4.2. На адресу Тернопільського апеляційного суду від третьої особи приватного нотаріуса Козар В.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі за наявними в матеріалах справи документами.

(3)

4.3. Позивач та її представник доводи апеляційної скарзі підтримали.

4.4. Позивач суду пояснила, що мала намір продати квартиру та придбати квартиру меншого розміру.

4.5. Обман мав місце зі сторони її подруги, матері відповідача, яка обіцяла допомогти продати квартиру та придбати однокімнатну квартиру.

4.6. Вона довіряла матері відповідача, тому в нотаріуса вона не намагалась зрозуміти текст договору.

4.7. Напередодні укладення договору мати відповідача приходила з особою, яка оглядала квартиру. Їй невідомо хто це був.

4.8. Ціна в 300000 грн є заниженою, оскільки її квартира знаходиться в центрі міста.

4.9. Будинок побудовано в 1966 році і з цього часу вона проживає в квартирі. Капітальний ремонт будинку та квартири з тих пір ніхто не робив. Сантехнічне обладнання з тих пір не змінювалось. Поточний ремонт зроблено в 2002 році.

5. Позиція апеляційного суду

(1)

5.1. Про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

5.2. Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ст.372 ЦПК не перешкоджає розгляду справи.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції.

(2)

5.3. Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

5.4. 09.06.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири НОМЕР_1, загальною площею 42,2 кв.метри, житлою площею 25,5 кв.метри на АДРЕСА_1 який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І. та зареєстровано за № 1698 (а.с. 5-6).

5.5. В той же день квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім'я відповідача за №14922004 ( а.с.62).

5.6. У п. 2.1 договору сторони погодили, що продаж квартири здійснюється за 297 970,0 (двісті дев'яносто сім тисяч дев'ятсот сімдесят) грн., які покупець ОСОБА_3, повністю передав продавцю ОСОБА_2 до підписання договору.

5.7. Згідно умов п.2.2 цього Договору позивачка-продавець підтвердила проведення зі сторони покупця-відповідача повного розрахунку за продану квартиру та відсутності щодо нього претензій фінансового характеру шляхом підписання оспорюваного договору.

5.8. За даними звіту про оцінку майна, ідентифікатор за базою ФДМУ 12016 187-16, який виготовлено фізичною особою підприємцем, суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6, від 09.06.2016 р. ринкова вартість вказаної квартири, станом на 09.06.2016 року, становить 297 970 грн ( а.с.179-182).

5.9. Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що договір купівлі-продажу від 09 червня 2016 року за формою і змістом відповідає вимогам статей 655-657 Цивільного Кодексу.

5.10. Договір посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І., яка суду першої інстанції подала письмові пояснення про те, що при посвідченні цього договору ОСОБА_2 на її запитання підтвердила, що нею отримано кошти за квартиру (а.с.176).

5.11. За змістом статті 230 ЦК правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел.

5.12. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення ( п.20 постанови Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними")

(3)

5.13. Суд першої інстанції розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ст.175 ЦПК, в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів.

5.14. Згідно ст. 367 ЦПК "Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги".

5.15. Вимога про недійсність договору у зв'язку з недотриманням форми розрахунків з підстав ч.1 ст. 215 ЦК України, а саме недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 статті 203 ЦК, не була предметом позовної вимоги позивача під час провадження справи в суді першої інстанції, що вбачається зі змісту позовної заяви.

5.16. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією ЦКС ВС від 21.03.2018 року у справі №569/15844/14ц.

5.17. Закон України "Про нотаріат" та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, який регулює роботу нотаріусів України, не містять положень, які б зобов'язували нотаріуса при посвідченні договорів купівлі-продажу нерухомого майна витребовувати у сторін договору документи, які підтверджують безготівковість розрахунку.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

6.1. Відповідно до статті 374 ЦПК, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

6.2. Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. Суд першої інстанції зробив вірний висновок про відмову в задоволенні вимог про визнання недійсним договору, оскільки позивачем, у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які відповідно до вимог статей 229,230 ЦК є підставою для визнання правочинів недійними.

6.4. Інші наведені в апеляційній скарзі доводи містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, яких їх обґрунтовано спростував. Вказані доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

(1) Щодо суті апеляційної скарги

6.5. Суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і залишає її без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року - без змін.

(2). Щодо розподілу судових витрат.

6.6. Згідно до ст. 382 ЦПК в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

6.7. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

6.8. Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а позивачка є звільненою від оплати судового збору, вказані судові витрати, які понесені з переглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсуються за рахунок держави .

Керуючись ст.ст. 141, 374, 375, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено в понеділок, 11 лютого 2019 року.

Головуюча: О.І. Ткач

Судді: Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський