Справа № 685/281/19
Провадження № 2/685/119/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполь

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок, який розташований за №37 по вул.Квітнева в с. Шибено Теофіпольського району Хмельницької області в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що 27 червня 1998 року померла його мати - ОСОБА_4, яка була власником зазначеного будинку та господарських будівель, вільно користувалася та проживала у ньому однак, як власник житлового будинку, правовстановлюючих документів за життя не виготовила. Мати проживала у будинку разом із ОСОБА_5 (батько позивача), який помер 10.01.1975 року. На випадок смерті мати залишила заповіт на його імя. Мати частину майна, а саме земельний пай, заповіла племіннику ОСОБА_3, а житловий будинок йому, її сину. На час смерті, мати проживала у будинку одна. Як спадкоємець за заповітом та як син, тобто спадкоємець першої черги померлої, позивач хоче оформити право власності на будинок у звязку із чим звернувся до нотаріуса, однак, йому приватним нотаріусом Теофіпольського нотаріального округу ОСОБА_6 у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно в суд не зявився, подав заяву про розгляд справи уйого відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 сільрада, вчасно повідомлена про час та місце розгляду справи, в суд не зявилася, подала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у відсутності її представника.

Відповідач ОСОБА_3 вчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, в суд не зявився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (свідоцтво про народження). ОСОБА_4 померла 27 червня 1998 року (свідоцтво про смерть). Позивач є спадкоємцем за заповітом від 15.11.1985 року. Відповідно до довідки №547 від 29.08.2018 року, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільради, ОСОБА_4 яка померла 27.06.1998 року на день смерті проживала одна та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, її чоловік ОСОБА_5 помер 09.06.1975 року. Відповідно до довідки Теофіпольського РБТІ №238 від 14.08.2018 року реєстрація права власності за адресою вул. Квітнева, 37, с.Шибено Теофіпольського району не проводилася. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_4 померлої 27.06.1998 року заведена спадкова справа, чинний заповіт від 15.11.1985 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 успадкував право на земельну частку (пай) члена спілки селян-пайовиків «Поділля» с. Шибено Теофіпольського району. Відповідно до техпаспорту, житловий будинок №37 по вул. Квітнева в с.Шибено побудований в 1950 році. Відповідно до рішення Теофіпольського райсуду від 18.12.2018 року, ОСОБА_1 продовжено строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, рішення набрало законної сили 23.01.2019 року. Згідно з постановою приватного нотаріуса № 136/02-31 від 22 лютого 2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

При визначенні норм спадкового законодавства, які підлягають до застосування у спадковому спорі, тобто чинного до 01 січня 2004 року ЦК УРСР чи діючого з даної дати ЦК України, необхідно враховувати висновки, надані у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Так, визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом, тобто ЦК України.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася після її смерті 27.06.1998 року, тому шестимісячний строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року, у звязку з чим спірні спадкові відносини регулюються саме ЦК УРСР.

За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_4, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР, кожен громадянин має право заповісти усе своє майно одному або декільком особам.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1950 році.

У 1950 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцеві ОСОБА_4 належало право приватної власності на житловий будинок №37 по вул. Квітнева в с. Шибено Теофіпольського району Хмельницької області, тому враховуючи, що позивач сином та спадкоємцем померлої за заповітом, позов необхідно задовольнити.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 524, 529-535 ЦК УРСР в редакції чинній на час виникнення правовідносин, ст. 12, 81,89, 200, 265 ЦПК України, районний суд

ухвалив :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку спадкування після померлої 27 червня 1998 року ОСОБА_4 право власності на житловий під літерою «А-1», загальною площею 43 кв м, житловою площею 21,6 кв м, веранду під літерою «а», хлів під літерою «Б», які знаходяться за адресою вул. Квітнева, 37 у с. Шибено Теофіпольського району Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів після проголошення рішення до Апеляційного суду Хмельницької області через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий