Справа № 409/2299/19
Провадження № 22-ц/810/1015/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Авалян Н.М. (суддя-доповідач), Дронської І.О., Луганської В.М.., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області (суддя Третяк О.Г.)

від 05 листопада 2019 року

у справі про встановлення факту смерті

учасники справи

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та м.Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області України Луганської області

встановив:

08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в с.Переможне Лутугинського району Луганської області. В обґрунтування заяви вказав, що померла особа є його родичкою, за якою він здійснював догляд та яку він поховав. Встановлення зазначеного факту необхідно йому для реалізації права на отримання допомоги на поховання.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2019 року заяву залишено без руху, а заявнику запропоновано надати докази на підтвердження родинних відносин з померлою особою, оскільки відповідно до ч.1 чт.317 ЦПК України з такою заявою до суду можуть звертатись тільки родичі померлого або їх представники. Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 05 листопада 2019 року заяву повернуто заявнику у зв`язку з тим, що недоліки заяви не були усунуті.

Заявник просить ухвалу скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до суду заявник не надав доказів того, що є родичем померлої особи.

Апеляційний суд вважає цей висновок суду першої інстанції помилковим та зауважує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

При цьому судом першої інстанції не з`ясовано, яким чином встановлення даного факту стосується майнових або немайнових прав заявника, чи має значення для охорони її прав, захисту свобод чи інтересів.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єшДіаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Отже, суд першої інстанції при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення порушив норми процессуального права та допустив неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.369,374,379,381-384,388,389 ЦПКУкраїни,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 05 листопада 2019 року скасувати і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Н.М.Авалян

Судді І.О.Дронська

В.М.Луганська