ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/127/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Журбіцького В.О.

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_4,

позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2018 року (суддя Продан Б.Г.) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення їх стягнення,

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, в обґрунтування якого вказував, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.03.2004 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання двох дітей, які на той час проживали з матір'ю, в розмірі 1/3 частини всіх його доходів.

В подальшому, у зв'язку із тим, що мати дітей веде аморальний спосіб життя, а діти проживають з батьком: син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з вересня 2013 року, син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з вересня 2014 року, позивач припинив сплачувати аліменти з 01.04.2015 року.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 55331,76 грн. на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та припинити стягнення аліментів на їх утримання.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2018 року позов задоволено.

Звільнено ОСОБА_5 від сплати заборгованості по аліментах в сумі 55 331 грн. 26 коп. за період з 01.04.2015 року по 01.04.2018 року на користь ОСОБА_7 та звільнено його від сплати аліментів в подальшому до зміни обставин, що впливають на сплату аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

В обґрунтування скарги зазначала, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.197 СК України, на підтвердження підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.

Наведені ОСОБА_5 обставини щодо фактичного місця проживання дітей з батьком не є підставою для звернення позивача з вимогою про припинення стягнення аліментів. Така вимога є незаконною, оскільки Сімейним кодексом України передбачений вичерпний перелік підстав, за яких виплата аліментів, призначених у судовому порядку, припиняється.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами підтверджено те, що діти на яких сплачувались аліменти батьком, проживають разом з ним, період виникнення заборгованості по аліментам співпадає з часом проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, у зв'язку з чим суд дійшов висновку щодо звільнення позивача від заборгованості по аліментам та звільнення його від сплати аліментів до зміни обстановин.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.03.2004 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання двох дітей, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 17.02.2004 року і до досягнення дитиною повноліття.

Син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком, ОСОБА_5, з вересня 2013 року, а син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з вересня 2014 року за адресою по АДРЕСА_2

Вказані обставини підтверджуються довідками із навчального закладу, в яких зазначено, що ОСОБА_8 з 01.09.2013 року навчався в Тростянецькому навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок», де навчається також і ОСОБА_9 та довідками Городоцької міської ради і Новосвітської сільської ради про фактичне місце проживання дітей, тоді як зареєстровані діти за адресою проживання матері у АДРЕСА_1. Копія довідки додається.

Згідно довідки-розрахунку від 06.04.2018 року №24419/14.19.18 виданої державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, заборгованість ОСОБА_5 по сплаті аліментів виникла з 01.04.2015 року і станом на 01.04.2018 року становить 55 331,76 грн.

Зазначені обставини також визнаються сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із довідок за місцем навчання неповнолітніх дітей і проти чого не заперечувала відповідач в судових засіданнях, починаючи з вересня 2014 року обоє синів проживають разом з батьком, заборгованість по аліментам виникла з квітня 2015 року, тобто за той час коли діти вже проживали разом з батьком, зазначена обставина є іншою обставиною що має істотне значення відповідно до приписів ч.2 ст.197 СК України, у зв'язку з чим висновок суду першої інстанції щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам є правильним та таким що ґрунтується на вимогах закону.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.03.2004 року, яке набрало чинності, з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання двох дітей, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 17.02.2004 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із матеріалів справи вбачається, що починаючи з вересня 2015 року як син ОСОБА_8, так і син ОСОБА_9 проживають разом з батьком за місцем його проживання, тобто змінилися обставини.

Зважаючи на зазначене, висновок суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_5, батька дітей, від сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх синів до зміни обставин є правильним.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова