РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/12439/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/48/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Сидорук Є.І.

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту незазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника АТ КБ "ПриватБанк" - Литвиненко О.Л. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.05.2010 в розмірі 25 350,73 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 травня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, зазначає, що взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 03.08.2015 становить 25 350,73 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2018 року позов задоволено частково : стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.05.2010 в розмірі 7996,57 грн. та 79,96 грн. судового збору.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" - Литвиненко О.Л. вказує на те, що банк не згідний з рішенням в частині незадоволених вимог про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 13200,01 грн., 2470,78 грн. - заборгованості за пенею та комісією, штрафу: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3460,62 грн. - штраф (процентна складова), вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає про те, що укладення між банком та відповідачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг. Тарифах банку, що складають Договір банківського обслуговування. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитом умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав відповідач не заявляв.

Також вказує на те, що 20.05.2010 відповідачем ОСОБА_3 було погоджено та підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка передбачає тип картки та кредитної лінії, базова відсоткова ставка. Розмір та термін внесення щомісячних платежів, відповідальність (нарахування пені і штрафу) за порушення сплати. Зазначена довідка додавалась до матеріалів позову, однак не була прийнята як належний доказ.

Вважає, що між сторонами було погоджено всі істотні умови кредитування та відповідальності. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладення договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Зазначає, що відповідач підписуючи анкету-заяву від 20.05.2010, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків, пені і штрафу та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін, вирішити питання про стягнення судових витрат.

ОСОБА_3 подав на апеляційну скаргу відзив, в якому заперечує проти даної апеляційної скарги, не визнає обставин, наведених в апеляційній скарзі та заперечує їх правову оцінку, надану апелянтом, вважає, що заявлена в апеляційній скарзі вимога є необґрунтованою та безпідставною, а правові підстави апеляційної скарги не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Вказує на те, що в Анкеті-заяві зазначено, що Договір про надання банківських послуг становлять, окрім Умов та Правил надання банківських послуг, також Пам'ятка клієнта та Тарифи банку, однак ці документи не були додані до позовної заяви.

Вважає, що суд першої інстанції об'єктивно оцінив докази по справі у їх сукупності та прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту укладення договору приєднання. Оскільки в Анкеті-заяві не зазначено відсоткової ставки, відповідальності за порушення зобов'язання, то відсутні підстави для стягнення заборгованості за процентами, штрафами, пенею та комісією.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції при вирішенні справи в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів, дійшов висновку про необґрунтованість таких вимог позивача, оскільки вони не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що позивач не довів свої позовні вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 в формі Анкети-заяви було укладено картковий кредитний договір №б/н. Розміру кредиту та відсоткової ставки в ньому не зазначено.

Із позовної заяви слідує, що взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 03.08.2015 становить 25 350,73 грн. та складається з наступного:

- 7996,57 грн. - заборгованість за кредитом;

- 13200,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2470,78 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- а також штрафи згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф фіксована частина;

- 1183,37 грн. - штраф процентна складова.

Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 30.06.2016 року; "Умови та правила надання банківських послуг", "Правила користування платіжною карткою"; та довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 55 днів пільгового періоду".

Згідно анкети-заяви ОСОБА_3, вказана заява, разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між особою і банком договір про надання банківських послуг. Також зазначено, що ОСОБА_3 ознайомився і згоден з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та виявив бажання і оформив на своє ім'я платіжну картку кредитка «Універсальна» (а.с.6).

З розрахунку заборгованості, наданої позивачем вбачається, що відповідач неодноразово здійснював поповнення картки.

За умовами картка «Універсальна» передбачає пільговий період користування - 55 діб, під час якого існує можливість користуватися кредитними коштами безкоштовно. Це означає, що погашення кредиту протягом пільгового періоду користування, позбавить необхідності платити за цим кредитом проценти за користування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не надало належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.

При цьому, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору у що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини та судову практику, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року за №СП-2010-256, ці умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувалися.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника АТ КБ "ПриватБанк" - Литвиненко О.Л. залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 січня 2018 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук