Провадження №22-ц/812/694/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 489/3495/16-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Тихоновою Н.С. 15 листопада 2016 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена

у с т а н о в и в:

8 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі ПАТ «Банк «Київська Русь») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 25 квітня 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 39463-46.1 відповідно до якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 150 000 гривень з кінцевим терміном повернення до 24 жовтня 2014 року.

Договорами про внесення змін та доповнень №1 від 28 серпня 2014 року та №2 від 21 жовтня 2014 року було підвищено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 25 % річних та продовжено дію договору до 30 жовтня 2015 року.

На забезпечення виконання грошового зобов'язання, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким, останній зобов'язався нести солідарну відповідальність та в повному обсязі відповідати перед банком за невиконання зобов'язань позичальником, сплачувати проценти за користування виходячи з відсоткової ставки 25% та всі штрафи, що вказані в договорі надання кредиту. Остаточне погашення Кредиту, процентів за його користування та інших платежів визначено здійснити не пізніше 1 листопада 2015 року.

ПАТ «Банк «Київська Русь» зазначало, що ФОП ОСОБА_2 проводила виплати нерегулярно, систематично порушувала свої договірні зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 8 липня 2016 рік виникла заборгованість в розмірі 217 595 гривень 63 копійки, яка складається з 135000 грн. - заборгованості за кредитом, 12 145 грн. 83 коп. - заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом, 29 343 грн. 07 коп. - пені по несплаченому кредиту, 2 735 грн. пені по несплаченим відсоткам, 27 571 грн. 46 коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 10 800 грн. - простроченої заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1, як поручителя, на його користь зазначену заборгованість.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову з підстав пропуску банком строку, передбаченого ст. 559 ЦК України .

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Київська Русь», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірність висновків суду щодо припинення поруки, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» 190 024 грн. 17 коп. кредитної заборгованості, яка складається з 135 000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 12 145 грн. 83 коп. - заборгованості за процентами; 29 343 грн. 07 коп. - пені за тілом; 2 735 грн. 27 коп. - пені за процентами та 10 800 гривень - інфляційних втрат.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з пені та пені з несплачених процентів скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача заборгованості по пені за тілом кредиту та пені з несплачених процентів підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк звернувся з позовом до відповідача як поручителя з пропуском передбаченого статтею 559 ЦК України строку.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 квітня 2013 року ПАТ «Банк «Київська Русь» уклав з ФОП ОСОБА_2 кредитний договір №39463-46.1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 150 000 гривень, з умовою повернення їх до 24 жовтня 2014 року.

Договорами про внесення змін та доповнень №1 від 28 серпня 2014 року та №2 від 21 жовтня 2014 року було змінені та доповнені умови до кредитного договору від 25 квітня 2013 року, відповідно до яких продовжено строк дії кредитного договору до 30 жовтня 2015 року, змінено графік погашення кредиту, збільшено процентну ставку з 24% на 25% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Банк «Київська Русь» договір поруки, відповідно до якого зобов'язався солідарно в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором (пункт 2.1 договору поруки).

Підпунктом 2.2.4 пункту 2 договору поруки визначено, що остаточне погашення кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених кредитним договором, здійснюється до 1 листопада 2015 року.

Згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4 вказаного договору сторони визначили, що дія договору поруки припиняється, якщо кредитор протягом 36 місяців з дати, зазначеної у п.п. 2.2.4 цього договору, не пред'явив позову до поручителя.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість , яка за розрахунком банку становить 217 595 гривень 63 копійки, з яких: 135 00 грн. - заборгованість зі сплати тіла кредиту; 12 145 грн. 83 коп. - заборгованість за відсотками за користування позиченими грошима; 29 343 грн. 07 коп. - заборгованість за пенею по несплаченому кредиту ;2 735 грн. 27 коп. - пеня по несплаченим відсоткам; 27 571 грн. 46 коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 10 800 грн. - прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Підпунктом 4.2.2 пункту 4 договору поруки від 21 жовтня 2014 року сторони визначили, що дія договору поруки припиняється, якщо кредитор протягом 36 місяців з дати, зазначеної у п. п. 2.2.4 цього договору, тобто з 1 листопада 2015 року, не пред'явить позову до поручителя.

Банк звернувся з позовом до відповідача як до поручителя за кредитним договором 8 липня 2016 року, тобто, в межах строку дії поруки.

Таким чином, банк пред'явив позов до поручителя в межах строку визначеного договором поруки.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 26 грудня 2016 року, яке в цій частині залишено без змін постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» 135 000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 12 145 грн. 83 коп. - заборгованості за процентами; 10 800 гривень - інфляційних втрат.

Разом з тим, звертаючись з вимогами про стягнення 29 343 грн. 07 коп. пені за тілом, з яких 28 980 грн. 17 коп. та 2 735 грн. 27 коп. - пені за процентами, позивач пред'явив їх за період поза межами строку дії договору, тобто після 1 листопада 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Втім, після закінчення дії кредитного договору право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28 березня 2018 року в справі № 14-10 цс18 та від 4 липня 2018 року в справі №14-154цс18.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, нарахована на заборгованість за тілом кредиту за період з 8 серпня 2018 року по 1 листопада 2015 року, тобто за 85 днів, у розмірі 362 грн. 90 коп.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення пені за заборгованість за тілом кредиту, та вважає, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» заборгованості з пені за тілом кредиту та пені з несплачених відсотків скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» 362 грн.90 коп. на погашення заборгованності з пені за тілом кредиту за кредитним договором № 39463-46.1, укладеним 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому ст. 389 ЦПК України, з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 5 квітня 2019 року.