Справа № 492/1812/18
17 січня 2019 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді Череватої В.І.,
за участю секретаря судового засідання - Каширної О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
31.10.2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який 07 червня 2016 року було зареєстровано Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, під актовим записом за № 48 та дозволити позивачу спілкуватися з дитиною на його території регулярно, один тиждень на місяць за можливістю, та спільно відпочивати на період відпустки та свята.
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з 07 червня 2016 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від цього шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з відповідачем, стверджує, що подружнє життя не склалось, причиною цього є різні погляди на життя, а також виникаючі між ними сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням, втрачено почуття любові та поваги, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.
Ухвалою суду від 12.11.2018 року провадження у справі відкрито.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилася (викликалася в судове засідання на 27.12.2018 року та 17.01.2019 року). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Крім того, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2016 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 48, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 (а.с. 6). Сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 7).
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині спілкування з дитиною слід звернути увагу на наступне.
Вiдповiдно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Право на безперешкодне спілкування матері, батька та дитини між собою встановлене ст. 153 СК України.
За приписами ст. 157 СК України питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У частині 4 статті 157 СК України передбачено можливість укладення батьками договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, а статтею 158 СК України встановлено можливість вирішення органом опіки і піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї за заявою одного з батьків, при цьому визначено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.
Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Статтею 112 СК України врегульовано підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, а саме суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Статтями 158 та 159 СК України врегульовано питання щодо вирішення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини. При вирішенні такого спору судом береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Таким чином, предмет доказування в справі про розірвання шлюбу суттєво відрізняється від предмету доказування у справі щодо способу участі батька у вихованні дитини.
З огляду на викладене, враховуючи завдання цивільного судочинства, визначені ст. 2 ЦПК України, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині визначення способу спілкування позивача з його неповнолітньою дитиною, роз'яснивши його право подати аналогічний позов в самостійному провадженні, у випадку ухилення матері дитини від виконання рішення органу опіки та піклування щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу між сторонами, підлягає задоволенню, тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально.
Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_1, та жінки ОСОБА_2, й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.
Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.
Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст. ст. 51, 56 ч. 3, ст. 110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.
Враховуючи викладене та задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).
У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як вбачається з свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, у зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідач ОСОБА_2 змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «ОСОБА_2». В зв'язку з тим, що відповідач не зверталася до суду із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку, що відповідач бажає після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «ОСОБА_2».
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 264, 265, 273, 280-289, 354 ЦПК України, ст. ст. 110, 111, 112, 113, 141, 157 - 159, 161 СК України, суд -
Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 07 червня 2016 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 48, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які мають одну неповнолітню дитину - розірвати.
Після припинення шлюбу залишити за ОСОБА_2 прізвище «ОСОБА_2».
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Арцизького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Роз'яснити, що це рішення суду після набрання ним законної сили є документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 17 січня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП: НОМЕР_1), проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області