Справа № 442/382/18 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 22-ц/811/1620/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, а саме: про стягнення з відповідача на утримання доньки сторін, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі по 2 000 грн. щомісячно.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.02.2015 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_3 аліменти в користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 550 грн. щомісячно: починаючи з 14.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, однак відповідач в повному обсязі згадане рішення суду не виконує, внаслідок чого у нього постійно існує заборгованість по сплаті аліментів.

Зазначала, що у зв'язку із збільшенням розміру аліментів на законодавчому рівні сплачувана відповідачем сума аліментів недостатня для повноцінного забезпечення дитини, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини до 2 000 грн. щомісячно (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1 200 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Відкликано попередній виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданий на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.02.2015 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 25-26).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення змінити „в сторону збільшення розміру аліментів" до 2 000 грн. щомісячно, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що судом не було враховано те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не подав, а відтак вважає, що „його не заперечення - вважається згодою", а тому вважає неправомірним задоволення її позовних вимог лише частково (а.с. 28-32).

Як стверджується матеріалами справи, 14.03.2018 року відповідач ОСОБА_3 отримав копію позовної заяви ОСОБА_2 та ухвалу суду від 02.02.2018 року про відкриття провадження у даній справі (див. довідковий лист до справи - стор. 3 обкладинки справи), а відтак знав про наявність у провадженні суду даної справи.

Згідно наявної у справі довідки поліції, відповідач ОСОБА_3 є зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 11, 12).

Про інші засоби зв'язку з відповідачем позивачка суд не повідомила.

За вище зазначеною адресою відповідачу ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції 6 (шість) разів надсилалися судові повістки та апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції, які поверталися без вручення - з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 59-60, 63, 67, 72, 74, 78, 81, 90, 93, 97, 104, 110-117).

Відповідні оголошення про виклик відповідача в судові засідання 5-ть разів публікувалися на веб-сайті суду апеляційної інстанції (а.с. 69-70, 76-77, 82-83, 95-96, 106-107).

З урахуванням вище наведеного, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду справи (ч.ч. 6-8, 11 ст. 128 ЦПК України).

Позивачка ОСОБА_2 також в судові засідання не з'являлася і 4 (чотири) рази подавала до суду заяви, у яких наполягала на апеляційному розгляді справи у її відсутності (а.с. 65, 84, 101, 118).

За вище наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності сторін - на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Лише часткове задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів суд мотивував тим, що у матеріалах справи відсутні докази „щодо отримання доходів як позивачем, так і відповідачем".

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1), і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2).

При цьому закон не пов'язує визначення розміру аліментів з майновим станом стягувача аліментів.

В описовій частині оскаржуваного рішення зазначено, що „14.03.2018 року відповідач в приміщенні суду отримав позовну заяву та виклик в судове засідання на 21.03.2018 року ..., однак станом на час розгляду справи в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав".

Відтак є неправомірним покладення на позивачку обов'язку подання до суду „доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі", оскільки саме у відповідача, як платника аліментів, є можливість доведення суду з допомогою відповідних доказів факту відсутності правових підстав для збільшення розміру аліментів, який раніше був визначений рішенням суду.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає за можливе змінити оскаржуване рішення, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2018 року змінити, збільшивши розмір аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 2 000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Повну постанову складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.