РІШЕННЯ

Іменем України

06.12.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

за участі секретаря Школьнікової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про відшкодування вартості відновлювального ремонту в розмірі 34 218, 86 грн. (тридцять чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 86 коп.); вартість виготовлення звіту № 1903/18, яка становить 1480 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 00 коп.); судовий збір та витрати на правову допомогу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.01.2018 р. близько 20 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_2 у м. Львові по АДРЕСА_1 , керуючи автобусом марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з моїм автомобілем марки MERCEDES-BENZ 201, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали технічні пошкодження.

Відповідно до постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 05.03.2018 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.03.2018 р. встановлено, зокрема, наступну інформацію: «Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Карбовнік І.М. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 , українця, громадянина України, працюючого «Фіакр Львів», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 ».

Ця ж інформація зазначена і в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.01.2018 р. серії БД № 126419: у графі «Місце роботи» вказано «Фіакр Львів».

Таким чином, судом було встановлено наявність трудових відносин між ТзОВ «ФІАКР-ЛЬВІВ» та ОСОБА_2 , а також виконання останнім трудових обов`язків в момент виникнення ДТП.

23.09.2018 р. було виготовлено звіт № 1903/18 про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ 201, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до даних, наведених на с.6 звіту № 1903/18 вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля MERCEDES-BENZ 201, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , без ПДВ, складає: 34 218, 86 грн. (тридцять чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 86 коп.).

Вищевказана сума 34 218, 86 грн. (тридцять чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 86 коп.) становить собою матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою.

Оскільки ОСОБА_2 під час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах із ТзОВ «Фіакр-Львів» та виконував свої трудові обов`язки, які, з-посеред іншого, полягали у перевезенні пасажирів транспортним засобом «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , то даний позов, відповідно до норм ч.2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України та ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, пред`являється до юридичної-особи-працедавця ТзОВ «Фіакр-Львів».

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

10.12.2018 року на адресу суду поступив відзив від генерального директора ТзОВ «Фіакр-Львів» ОСОБА_3 М.І., який мотивований тим, що відповідно до страхового полісу №АМ/0424711 від 11.12.2017 року автобус «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований з лімітом на 100000 у ПрАТ «Київський страховий дім».

Оскільки позивач звертався до страхової компанії щодо відшкодування йому завданої шкоди внаслідок ДТП, а страховик визнав таке ДТП страховою подією, пред`явлення позову ще й до відповідача є спробою одержати суму відшкодування, що перевищує суму завданих збитків.

На підставі вищевикладеного, просить відмовити у позові.

17.12.2018 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, а саме крім вищевказаних вказав про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Крім того, позивач зазначив про те, що юридична особа «ПрАТ «Київський страховий дім» перебуває у стані припинення.

29 грудня 2018 року на адресу суду від генерального директора ТзОВ «Фіакр-Львів» Шкурган М.І. надійшли заперечення, які аргументовані тим, що обов`язок страхової щодо виплати не припинено. Крім того, платоспроможність страховика забезпечується декількома способами, включаючи інструмент регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання, про слухання справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача падав пояснення аналогічні до відзиву, та просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши думку сторін та вивчивши матеріали цивільної справи та письмові докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 20.01.2018 р. близько 20 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_2 у м. Львові по АДРЕСА_1 , керуючи автобусом марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з моїм автомобілем марки MERCEDES-BENZ 201, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали технічні пошкодження.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.03.2018 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, згідно вищевказаної постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 05.03.2018 р., встановлено наявність трудових відносин між ТзОВ «ФІАКР-ЛЬВІВ» та ОСОБА_2 , а також виконання останнім трудових обов`язків в момент виникнення ДТП.

Відповідно до страхового полісу №АМ/0424711 від 11.12.2017 року автобус «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований з лімітом на 100000 у ПрАТ «Київський страховий дім».

Згідно звіту № 1903/18 від 23.09.2018 р. про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ 201, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля MERCEDES-BENZ 201, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , без ПДВ, складає: 34 218, 86 грн. (тридцять чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 86 коп.).

Позивач звертався із заявою до ПрАТ «Київський страховий дім», про виплату страхового відшкодування, однак, проведення виплат останніми не було здійснено.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Позивач звертався із заявою до ПрАТ «Київський страховий дім», про виплату страхового відшкодування, однак, проведення виплат останніми не було здійснено.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, суд приходить до переконання про відшкодування вартість відновлювального ремонту в розмірі 34 218, 86 грн. (тридцять чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 86 коп.) у ТзОВ «Фіакр-Львів».

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про те, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. буде достатньою та співрозмірною щодо понесених страждань позивачем.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати щодо виготовлення звіту

№ 1903/18, в розмірі 1480 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 00 коп.).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 27 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір №27-08/18 про надання правової допомоги.

Згідно попереднього розрахунку витрат на правову допомогу, сума складає 6000 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оплатив витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №27-08/18.

За таких обставин, суд приходить до переконання про стягнення із відповідача понесені витрати на правову допомогу позивачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,- задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) вартість відновлювального ремонту в розмірі 34 218, 86 грн. (тридцять чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 86 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) витрати щодо виготовлення звіту № 1903/18, які становлять1480 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 00 коп.);

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) завдану моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 528 грн. 60 коп..

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Позивач - ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ», (), що розташоване за адресою: Львівська область, вул. Федьковича, 34-б.

Третя особа - ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 10.12.2019 р.

Суддя Ванівський Ю.М.