ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2010/17 Номер провадження 22-ц/814/15/19Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: територіальна громада в особі Лубенської міської ради Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, про поділ майна,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: територіальна громада в особі Лубенської міської ради Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, про поділ майна, мотивуючи його тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15 червня 1969 року ОСОБА_4 стала власником 1/4 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов за адресою: АДРЕСА_1. На підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 1994 року ОСОБА_3 став власником 7/20 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов за адресою АДРЕСА_1. Іншим співвласником 2/5 житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд є ОСОБА_2

Згідно державних актів на земельні ділянки розміром 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також розміром 0,0657 га, з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, сторонам визначено ідеальні частки земельних ділянок в розмірі: ОСОБА_4 - 1/4 частку, ОСОБА_3 -7/20 частин, ОСОБА_2 - 2/5 частин.

Проте між ними є спір щодо визначення в натурі меж земельних ділянок, що відповідають ідеальній частці кожного із співвласників.

Просили визначити за ОСОБА_4 межі в натурі (на місцевості) 1/4 частини земельних ділянок, що належить їй згідно до Державних актів про право власності на землю та відповідно до частки в спільній частковій власності (складаються з земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства), які позначені на схемі зеленим кольором і входять до складу присадибної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 визначити межі в натурі (на місцевості) 7/20 частини земельних ділянок, що належить йому, згідно до Державних актів про право власності на землю та відповідно до частки в спільній частковій власності (складаються з земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства), які позначені на схемі помаранчевим кольором і входять до складу присадибної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2018 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2про поділ майна задоволено.

ОСОБА_2 у земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000,0 кв.м., виділено земельну ділянку площею 400 кв. м. (на плані земельної ділянки додаток №4 варіант №1 до висновку експертизи від 31 січня 2018 року № 1605 зафарбована жовтим кольором), та визнано за ним право власності на цю частину земельної ділянки. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що виділена ОСОБА_2 проходить по точкам Л-К-Й-Л.

ОСОБА_4 у земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000,0 кв.м., виділено земельну ділянку площею 250 кв. м. (на плані земельної ділянки додаток №4 варіант №1 до висновку експертизи від 31 січня 2018 року № 1605 зафарбована фіолетовим кольором), та визнано за нею право власності на цю частину земельної ділянки. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що виділена ОСОБА_4 проходить по точкам А-Б-В-Г-Д-Е-Є-Ж-З-И-І-Ї-Й-К-Л-А.

ОСОБА_3 у земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000,0 кв.м., виділено земельну ділянку площею 350 кв. м. (на плані земельної ділянки додаток №4 варіант №1 до висновку експертизи від 31 січня 2018 року № 1605 зафарбована рожевим кольором), та визнано за ним право власності на цю частину земельної ділянки. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що виділена ОСОБА_3 проходить по точкам А-Б-В-Г-Д-Е-Є-Ж-З-И-І-Ї-А.

ОСОБА_2 у земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства площею 657,0 кв.м., виділено земельну ділянку площею 262,8 кв. м. (на плані земельної ділянки додаток №5 варіант №1 до висновку експертизи від 31 січня 2018 року № 1605 зафарбована жовтим кольором), та визнано за ним право власності на цю частину земельної ділянки. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що виділена ОСОБА_2 проходить по точкам Е-Г-Д-Е.

ОСОБА_4 у земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства площею 657,0 кв.м., виділено земельну ділянку площею 164,2 кв. м. (на плані земельної ділянки додаток №5 варіант №1 до висновку експертизи від 31 січня 2018 року № 1605 зафарбована фіолетовим кольором), та визнано за нею право власності на цю частину земельної ділянки. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що виділена ОСОБА_4 проходить по точкам А-Б-В-Г-Е-А.

ОСОБА_3у земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства площею 657,0 кв.м., виділено земельну ділянку площею 230,0 кв. м. (на плані земельної ділянки додаток №5 варіант №1 до висновку експертизи від 31 січня 2018 року № 1605 зафарбована рожевим кольором), та визнано за ним право власності на цю частину земельної ділянки. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що виділена ОСОБА_3 проходить по точкам А-Б-В-Г-Д-А.

Право спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 1000,0 кв.м. та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 657,0 кв.м. припинено.

Рішення суду мотивовано тим, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути виділено в натурі ( ст. 367 ЦК України), а при виборі варіантів розподілу суд виходив із того, що слід врахувати інтереси сторін, та можливість виділення конкретних частин земельних ділянок кожному співвласнику, без залишення певних частин земельних ділянок у фактичному спірному користуванні.

Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2018 року суд вирішив питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн.00 коп., витрати пов'язані із залученням експерта у розмірі 3 124 грн. 80 коп., а всього 3 764 грн. 80 коп.; стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., витрати пов'язані із залученням експерта в розмірі 3 124 грн. 80 коп., а всього 3 764 грн. 80 коп.

Непогодившись з даним рішенням його оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі зазначив, що вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права.

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким провести поділ земельних ділянок згідно порядку користування спільними земельними ділянками, який був визначений співвласниками будинку на момент придбання ними у власність часток житлового будинку, відповідно до часток власників у спільній частковій власності на землю за адресою: АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що суд взяв до уваги лише висновок експертизи, який в силу ст. 110 ЦПК України не має заздалегідь встановленої сили; суд при розподілі земельної ділянки не взяв до уваги угоду, яка мала місце щодо користування земельною ділянкою, порядку, що скалявся відносно користування земельною ділянкою, та не врахував належні позивачу об'єкти нерухомого майна та насадження.

Додаткове рішення сторонами не оскаржено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказав, що з апеляційною скаргою не погоджується оскільки наведені в ній доводи є надуманими, вважає рішення суд першої інстанції законним, об'єктивним, обґрунтованим та повним.

В судове засідання позивачі та представники третіх осіб не зявилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що згідно договору ввід 15 жовтня 1969 року ОСОБА_4 є власником 1/4 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується рішенням Лубенського міського народного суду Полтавської області від 26 серпня 1986 року (а.с. 8, 9).

Згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 1994 року НМА №637925 ОСОБА_3 є власником 7/20 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Іншим співвласником 2/5 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, є відповідач ОСОБА_2 (а.с. 43-44).

Із державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 є власником 1/4 частини, а ОСОБА_3 є власником 7/20 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0657 га., кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1, власником інших 2/5 частин даної земельної ділянки, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_3 від 18 жовтня 2016 року, є ОСОБА_2.(а.с. 11, 42)

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 ОСОБА_4 є власником 1/4 частини, а ОСОБА_3 є власником 7/20 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га., кадастровий номер НОМЕР_5, за адресою: АДРЕСА_1, власником іншої 2/5 частини даної земельної ділянки є відповідач ОСОБА_2, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії АДРЕСА_3 від 18 жовтня 2016 року (а.с. 12, 41).

Належність ОСОБА_4 1/4 частини, а ОСОБА_3 7/20 частини земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0657 га, та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, що розташовані за адресою6 АДРЕСА_1, також підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 червня 2017 року (а.с. 14, 15)

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

У матеріалах справи мається висновок земельно-технічної експертизи від 31 січня 2018 року № 1605, яка проведена експертом Полтавського відділення Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. Бокаріуса М.С.

Експертом запропоновано два варіанта розподілу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0657 га, кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0657 га, та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на відповідні частки співвласників - ОСОБА_2 - 2/5; ОСОБА_4 - 1/4; ОСОБА_3 - 7/20, з урахуванням розташування, планування і розмірів приміщень в житлових будинках відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 розташування споруд, розмірів і конфігурації земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 75-93).

При цьому суд першої інстанції вірно звернув увагу, що дослідження проводилось методом натурного обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_1, які мають цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_6), площею 0,0657 га, та для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_5), площею 0,1000 га, які знаходяться у спільній частковій власності сторін по справі.

Відтак, із урахуванням висновку експерта та інших матеріалів справи, стороною позивача доведено можливість розподілу у натурі вищевказаної земельної ділянки.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно врахував інтереси сторін, а також можливість виділення конкретних частин земельних ділянок кожному співвласнику, без залишення певних частин земельних ділянок у фактичному спільному користуванні, що передбачено у варіанті №2, висновку експерта від 31 грудня 2018 року №1605.

Тобто, суд першої інстанції вірно визначився із варіантом розподілу земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0657 га, та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, провівши розподіл згідно 1 варіанту висновку експерта від 31 грудня 2018 року №1605.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції взяв до уваги лише висновок експерта, який згідно ст. 110 ЦПК України не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами по справі за правилами встановленими ст. 89 цього Кодексу та не взяв до уваги, що на земельній ділянці, яка передана у власність позивачам юридично знаходиться належний йому житловий будинок, не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Так, дійсно, за правилами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього Кодексу. Разом з тим, відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивовано в судовому рішенні.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Як визначено ч. 4 цієї статті якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Наявність на земельних ділянках, що виділяються позивачам, нерухомого майна, яке належить відповідачу було предметом дослідження суду першої інстанції, при цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що суду не надано доказів на підтвердження даних обставин.

Зокрема, суд першої інстанції при оцінці доказів віно звернув увагу, що як вбачається із висновку експертизи від 31 січня 2018 року № 1605, вказані обставини були також предметом експертного дослідження, була надана характеристика будівель та споруд, що знаходяться на спірній земельній ділянці, які не перешкоджають проведенню розподілу, за варіантами запропонованими експертом.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що стороною відповідача не надано жодного достатнього доказу, який би дав можливість суду не брати до уваги висновок експерта, та не ставилося питання про проведення повторної чи додаткової експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що на ділянці, які підлягла поділу, знаходяться фруктові дерева також не дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції, та відмови у задоволенні позову, оскільки судом першої інстанції була досліджена дана обставина, а його висновок відповідає обставини справи.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що наявність фруктових дерев на земельній ділянці не є підставою для непроведення її поділу та виділення кожному із її співвласників частини земельної ділянки, яка відповідає їх ідеальній частці у праві спільної часткової власності та може бути підставою для звернення до суду з окремим позовом у встановленому законом порядку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що дослідження експерта проводилося методом натурного обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_1, і експертом при дослідженні на місцевості земельних ділянок не виявлено перешкод у її поділу із за наявності фруктових дерев.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність поділу земельної ділянки згідно порядку користування, який встановлений між сторонами, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем та його представником не надано достатніх доказів, що між сторонами був встановлений відповідний порядок користування земельною ділянкою.

Слід також звернути увагу, що відповідач також не надав докази можливості розподілу земельної ділянки згідно вимоги, яку він поставив у апеляційній скарзі, клопотання про проведення експертизи, щодо можливості розподілу земельної ділянки відповідно до порядку користування, який, як вважає відповідач, склався між сторонами не заявлялися стороною відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що позивачами надана нотаріальна згода в 2010 році на відчуження земельної ділянки площею 0, 0600 га, але дана обставина не доводить досягнення згоди щодо фактичного користування земельною ділянкою, оскільки надавалася для можливого відчуження земельної ділянки, яке так і не відбулося, а не для встановлення порядку користування.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 08 лютого 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко