РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07.02.2019 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Стасишин А.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 травня 2016 року приблизно о 18.00 год. в с. Давидів Пустомитівського району Львівської області, на автостоянці «Гал Сад» Потапов Дмитро Романович розбив вікно у його автомобілі НОМЕР_1 і викрав чоловічу сумку вартістю 150, 00 грн., чоловічу сумку вартістю 400, 00 грн., чоловічу сумку вартістю 50, 00 грн., гроші 2 200, 00 грн., гроші 200 доларів США, гроші 120 евро, реєстраційне посвідчення на транспортний засіб, паспорт громадянина України, закордонний паспорт громадянина України. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року ОСОБА_3 визнано винним за ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, згідно з ст. 75 КК України звільнено засудженого від обраного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Вказує, що злочином йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через знищення і пошкодження його майна. Адже, йому довелося докласти чимало зусиль аби відновити своє попереднє становище. Зокрема, вимушений був купити нове шкло до машини, виготовити нові документи, консультуватися з адвокатом, подавати цивільний позов у кримінальному провадженні. Просив стягнути з відповідача 16 000 грн., 2 750 грн. витрат на правничу допомогу та 4 371,91 грн. за проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи.

В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримав, просив його задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно повідомлена про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст. 280 ЦПК України, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року ОСОБА_3 визнано винним за ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, згідно з ст..75 КК України звільнено засудженого від обраного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно ст. 82 ч.6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку № 09/К амбулаторної судово-психологічної експертизи на досліджуваного ОСОБА_2 від 20.09.2017 року за результатами дослідження експерт дійшов наступних висновків: наявність психотравмуючих факторів обгрунтовують виникнення моральної шкоди у ОСОБА_2 внаслідок: нервового (психічного) стресу; сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини значимої події; погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері. Таким чином, матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2, склав 16 000 (шістнадцять тисяч). Ця сума включає компенсацію за перенесені ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психічного стану.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пунктів 5, 9 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в редакції із змінами від 27.02.2009 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 обґрунтований та вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задоволити в сумі 16 000 грн. При цьому суд враховує вимоги ст. ст. 23, 1167 ЦК України щодо глибини душевного страждання позивача та вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2 750 грн. витрат на правничу допомогу, 4 371,91 грн. за проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи. Окрім того, з відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ідн. номер НОМЕР_2) 16 000 (шістнадцяти тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ідн. номер НОМЕР_2) 2 750 грн. витрат на правничу допомогу та 4 371,91 грн. за проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи, а всього 7 121 (сім тисяч сто двадцять одна) грн.. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 640 грн. судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Дата складення повного судового рішення - 12.02.2019 року.

Суддя Мартинишин М.О.