ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року

м.Харків

справа № 635/7577/18

провадження № 22-ц/818/914/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря - Семикрас О.В.

учасники справи -

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

третя особа - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року, постановлену суддею Пілюгіною О.М., в залі суду в сел. Покотилівка, Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Також позивач подав до суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування даної заяви посилався на те, що він є співвласником нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми «ІНФОРМАЦІЯ_1», реєстраційний номер 15028145, розташованих за адресою: АДРЕСА_2. Проте на сьогодні не може здійснювати усі правомочності у відношенні належного йому майна, у зв'язку з тим, що воно перебуває у фактичному володінні третіх осіб. Останні вказують, що вони на законних підставах володіють та користуються спірним майном, а саме за договором оренди, який підписали відповідачі. Позивач, як співвласник, жодного договору не підписував. При цьому, існують реальні побоювання відносно того, що вказане майно може бути знищене та/або відчужено в будь-який час. Крім того, відповідачі не сплачують йому доходи від оренди цих приміщень, сума заборгованості складає 1 500 000,00 грн. Наявні конфронтаційні відносини між третіми особами, які фактично заволоділи майном, та власниками. Зазначені підстави свідчать про те, що незабезпечення позову може ускладнити та/ або унеможливити виконання судового рішення в разі задоволення позову, який подано ОСОБА_1 Також позивач зазначив, що позов носить майновий характер, ціна позову 1 500 000,00 гривень, у зв'язку з чим його забезпечення передбачено нормами процесуального закону.

У зв'язку з чим, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку батьків з дітьми «ІНФОРМАЦІЯ_1», реєстраційний номер 15028145, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, а саме, кафе Б-1 площею 361,0 кв.м.; сушка-пральня В-1, 24,1 кв.м.; спальний корпус Г-1, 334,2 кв.м.; свердловина-водокачка М-1, 17,8 кв.м.; спальний корпус О - 1, 222,5 кв.м.; спальний корпус Р -1, 263,7 кв.м., спальний корпус У-1, 168,9 кв.м., навіс для шашликів, Ж; сауна Е-1, 108,5 кв.м., басейн Ф; навіс-бар, Я; огорожа, 1; гуртожиток, А-1, 242,2 кв.м., фільтровально-насосна будівля, Д, 34,8 кв.м.; адміністративний корпус Е-1, 90,8 кв.м.; альтанка, 3; альтанка, І; басейн, Ф; а також на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок А-2, загальною площею 243,2 кв.м., житловою площею 84,6 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2. В задоволенні вимог ОСОБА_1 про накладення арешту на нерухоме майно: нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку батьків з дітьми «ІНФОРМАЦІЯ_1», реєстраційний номер 15028145, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, а саме кафе Б-1 площею 361,0 кв.м.; сушка-пральня В-1, 24,1 кв.м.; спальний корпус Г-1, 334,2 кв.м.; свердловина-водокачка М-1, 17,8 кв.м.; спальний корпус О - 1, 222,5 кв.м.; спальний корпус Р -1, 263,7 кв.м., спальний корпус У-1, 168,9 кв.м., навіс для шашликів, Ж; сауна Е-1, 108,5 кв.м., басейн Ф; навіс-бар, Я; огорожа, 1; гуртожиток, А-1, 242,2 кв.м., фільтровально-насосна будівля, Д, 34,8 кв.м.; адміністративний корпус Е-1, 90,8 кв.м.; альтанка, 3; альтанка, І; басейн, Ф - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вона просила скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині вжиття заходів забезпечення позову, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що суд першої інстанції не перевірив відкриті дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не з'ясував, що забезпечення позову буде порушувати права інших осіб - відповідача ОСОБА_3, яка є іпотекодержателем майна, на яке накладено арешт, так як 29 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_3 стала іпотекодержателем за договором іпотеки № FIL.101951-ІД1 від 21 червня 2013 року, предметом якого є житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Отже, суд першої інстанції не переконався та відповідно не зазначив обставин, за наявності яких може бути ускладнено чи унеможливлено виконання судового рішення в разі задоволення позову ОСОБА_1, не мотивував необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом арешту.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. В заяві ОСОБА_3 просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 114).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок А-2 загальною площею 243,2 км. метрів, житловою площею 84,6 кв. метрів та земельну ділянку, площею 0,1 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону ухвала суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами, не оспорюється сторонами, що позивачем пред'явлений до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, яка не заявляє самостійних вимог, позов про стягнення 1 500 000,00 грн. у відшкодування доходу, отриманого відповідачами від оренди майна (а.с. 2-5).

Відповідно до частин 1,2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, оскільки позивачем пред'явлені вимоги майнового характеру, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що є правові підстави для забезпечення позову.

Проте, ухвалюючи судове рішення про накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, судом першої інстанції не було належним чином перевірено відомості щодо обтяження зазначеного нерухомого майна заборонами.

Суд першої інстанції при ухваленні зазначеного судового рішення виходив із витягів з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованих відповідно 02 грудня 2012 року та 17 червня 2013 року (а.с. 23-28).

До суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 надала копію договору іпотеки № FIL.101951-ІД1 від 21 червня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_2, в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного між нею та приватним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (далі ПАТ «ПроКредит Банк»), надала в іпотеку вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 69-73).

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 29 жовтня 2018 року, укладеному між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3, первісний кредитор відступає право вимоги новому кредитору по договору траншу у розмірі 527 277,46 доларів США - заборгованості за капіталом кредиту, 23 610,57 доларів США заборгованості за відсотками (а.с. 77-78).

За цим договором до ОСОБА_3 перейшло і право вимоги за договором іпотеки (а.с. 77).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, сформованого 29 жовтня 2018 року, житловий будинок та земельна ділянка, розташовані: АДРЕСА_1, обтяжені за договором іпотеки № FIL.101951-ІД1 від 21 червня 2013 року, обтяжувачем є ОСОБА_3 (а.с. 84).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки, не забезпечує належним чином виконання судового рішення, оскільки до скасування обтяження не може бути реалізовано. Зазначене нерухоме майно забезпечує виконання інших зобов'язань, в тому числі, і можливого рішення суду.

Крім того, обрання судом першої інстанції такого виду забезпечення позову як накладення арешту на спірне нерухоме майно позбавляє іпотекодержателя ставити питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно у разі неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

На підставі пунктів 1,4 частини 1 статті 376 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції в частині накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів ухвалює нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1, відмовляє.

При цьому колегія суддів також враховує, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів скасована та справа направлена для розгляду до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області за правилами виключної підсудності.

При розгляді справи в належному суді ОСОБА_1 не позбавлений можливості заявити вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на інше майно, належне відповідачам.

Ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме, нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку батьків з дітьми «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташовані за адресою: АДРЕСА_2, сторонами не оскаржується.

У зв'язку з чим, на підставі ч.1 ст. 367 ЦПК України законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині колегія суддів не перевіряє.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, 371, п.2. ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук