Справа № 415/5486/17
Провадження № 22-ц/810/22/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 лютого 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі Колегії суддів судової палати цивільних справах:

головуючого -судді Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.

учасники справи: позивач-Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 13 червня 2018 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.07.2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між позивачем та відповідачем договір, що підтверджується підписом останнього в заяві.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.06.2017 року у нього перед банком утворилась заборгованість в розмірі 52403,46 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 13 червня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 45931,87 коп. та судовий збір у сумі 1600 грн. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за штрафами у сумі 6371,59 грн. відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2019 року апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 13 червня 2018 року відкрито. Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 січня 2019 року вказану апеляційну скаргу призначено до розгляду на 12 лютого 2019 року о 12-й.

Встановлено, що під час розгляду справи у подібних правовідносинах ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року справу № 754/13763/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Особа -3 про стягнення заборгованості передано на розгляд Великої палати Верховного Суду.

Зі змісту даної ухвали вбачається, що Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність відступу від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі № 6-144 цс14, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовної практики для усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду судами аналогічних спорів.

З матеріалів справи № 415/5486/17 вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилався на те, що підписана заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем договір, що підтверджується підписом останнього в заяві. Крім того, вказаний підпис свідчить про обізнаність особи щодо всіх складових договору і про його згоду з ними.

Така ж думка міститься у постановах Верховного Суду України від 10.06.2015 року, № 6-695цс15, від 22.10.2014 року № 6-127цс14, від 04.11.2015 року № 6-1926 цс-15.

Однак, Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 12 вересня 2018 року дійшов висновку про те, що якщо Умови та Правила надання банком кредиту не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови і Правила містили ту чи іншу спірну умову у момент підписання заяв позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

На думку колегії суддів Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву, не повинні оцінюватись судом як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Даний висновок колегії суддів Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду приймається судом до уваги з огляду на те, що спірні правовідносини у даній справі (що переглядається) та у цивільній справі № 754/13763/15-ц (що є предметом перегляду Великої Палати Верховного Суду) є подібними.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадку, передбаченому п. 10. ч. 1 ст. 252 ЦПК України, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд до Великої Палати Верховного Суду і прийнята нею до продовження розгляду, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі (№ 415/5486/17) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

На підставі наведеного, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253, ст. 260 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Провадження у цивільній справі № 415/5486/17 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі №754/13763/15-ц.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий:

Судді: