Справа № 496/1054/15-ц
Провадження № 2/496/11/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю секретаря Дигуляр А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання державного акту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який згодом уточнив. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач відповідно до договору довічного утримання після смерті ОСОБА_5 , отримав земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач та померла ОСОБА_5 , були сусідами. Після смерті ОСОБА_5 відповідач став пред`являти претензії до межі, яка існує між їх земельними ділянками з посиланням на державний акт на землю. Покійна ОСОБА_5 коли здійснювала дії по виготовленню державного акту, вона не погоджувала межі земельних ділянок, тому на документах, які свідчать про погодження меж сусідніх землекористувачів, міститься не підпис позивача, а іншої особи, у зв`язку із чим і саме рішення Нерубайської сільської ради Одеської області є недійсним про затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_5 у власність. Тож, відсутність погодження меж земельних ділянок є, порушенням що у свою чергу призвело до порушення прав позивача, та тягне недійсність рішення органу місцевого самоврядування, яке стало підставою для видачі державного акту про право власності на земельну ділянку, а також сам державний акт право власності на земельну ділянку, рішення про затвердження проекту землеустрою і є підстава для видачі державного акту.Підставою позовної заяви для скасування рішення Нерубайської сільської ради про затвердження проекту відведення земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача є, визнання підпису, що міститься на технічній документації, яке своїм рішенням затвердила Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області, та на акті встановлення меж земельної ділянки відповідача, таким що не належить позивачу. Підтвердженням того, що даний підпис не належить позивачу є висновок експертизи науково - дослідного експертно - криміналістичного центру, тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позивач та його представник в судовому засіданні на позові наполягали та просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Представник Нерубайської сільської ради Біляївського району одеської області в судовому засіданні не з`явився, але надав до суду заву в якій просив справу розглядати без його участі.

Представник відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 9).

Відповідно до довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 4531 від 23.07.2007 р. встановлено, що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою в АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 7).

Відповідно до витягу з рішення № 124-V Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 14.11.2006 року вбачається, що ОСОБА_5 було передано у власність земельну ділянку площею 0,0488 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та було внесено зміни до земельно-кадастрової документації та видано державний акт на право власності на землю (том. 2 а.с. 118) зазначене також підтверджується додатком до вказаного рішення (т. 3 а.с. 22).

ОСОБА_5 за життя належала земельна ділянка площею 0,05 га. розташована в по АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 75).

Актом виданим Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області від 10 грудня 2007 року було встановлено в натурі межі земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянці ОСОБА_5 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 76-77).

Відповідно до висновку експерта № 352 п від 26.12.2014 року встановлено, що підпис у Акті від 10.12.2007 року про встановлення границь в натурі, розташований з лівої сторони від друкованого тексту ОСОБА_6 , виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис виконаний рукописно пишучим приладом барвником синього кольору (т. 1 а.с. 10-13). Експерт при цьому попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до висновку № 13428/14-41 вбачається, що надана на дослідження копія Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташована на території: АДРЕСА_3 , не відповідає за складом, змістом правилами оформлення вимогам законодавства чинного на грудень 2007 року (т. 1 а.с. 66-70).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями від 19.03.2010 року № 2), власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», (зі змінами та доповненнями від 19.03.2010 року № 2) згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що при виготовленні технічної документації проекту землеустрою земельної ділянки відповідача не дотримано вимоги ЗК України та Закону України «Про землеустрій» через непогодження з ним, як суміжним землекористувачем меж земельної ділянки, що також підтверджується вищевказаними висновками експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. п. 4.1 - 4.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановленням здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи оформлення документів на зазначену земельну ділянку було проведено з допущенням порушень Законодавства України, тому на думку суду отриманні документи, а саме Акт від 10.12.2007 року, встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , виданого на ім`я - ОСОБА_5 є не законним та повинен бути визнаним не дійсним.

Інші наявні в матеріалах справи докази суд не бере до уваги в зв`язку з тим, що вони не несуть доказової бази щодо предмету спору.

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що позовна заява позивача підлягає частковому задоволенню, так як щодо позовної вимоги про скасування рішення № 538-V від 26 жовтня 2007 року Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області позивач просить скасувати зазначене рішення повністю, але суд дослідивши що вказане рішення прийшов до висновку, що зазначеним рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області було надано у власність земельні ділянки декільком особам, тому суд вважає що необхідно скасувати рішення лише по відношенню до надання земельної ділянки ОСОБА_5 .

Слід зазначити, що ОСОБА_5 передавалась у власність земельна ділянка за тією ж адресою та розмирами рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124-V від 24 листопада 2006 року, тобто існують два рішення органу місцевого самоврядування на одну й теж особу та ділянку(а.с.118 том. 2).

Керуючись ст. ст. 106, 152, 158 ЗК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», п. п. 4.1 - 4.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, ст. ст. 12, 13, 76, 79, 80, 81, 89, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 ), Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (адреса: 67661, Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Площа партизан, 4), Відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області (адреса: 67600, Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, вул. Заводська, 34) про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання державного акту недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсним Акт від 10.12.2007 року, встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , виданого на ім`я - ОСОБА_5 .

Скасувати рішення за № 538-V від 26 жовтня 2007 року Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області в частині передачі у власність та затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243,60 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено удень його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст рішення складено 24 грудня 2019 року

Суддя Буран В.М.