КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/1739/19 Головуючий у 1 інстанції - Писанець В.А.
Унікальний №757/7585/18ц Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_3 про визнання припиненими правовідносин,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа ОСОБА_3, і просив ухвалити рішення, яким визнати припиненими правовідносини поруки, відповідно до договору поруки, укладеного 22.12.2006 року між позивачем та АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого у спірних правовідносинах є відповідач ПАТ «Дельта-Банк».

Указаний договір був укладений на забезпечення кредитних зобов»язань третьої особи ОСОБА_3, як боржника за кредитним договором.

Позивач зазначив, що 25.01.2013 року відповідач ПАТ «Дельта Банк» надіслав основному боржнику та йому, як поручителю, повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання із вимогою про дострокове повернення кредиту.

Отже, на думку позивача, порушення боржником основного зобов»язання виникло до 25.01.2013 року. Пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом у 2013 році, ПАТ «Дельта Банк», відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання і мав можливість вимагати від поручителя виконання зобов»язання протягом шести місяців від цієї дати, тобто, до 25.07.2017 року.

Як вважав позивач, не пред»явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов»язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором за основним зобов»язанням.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 15 червня 2018 року позов задоволено частково /а.с.65-66/.

Судовим рішенням визнано правовідносини за договором поруки №81345 від 22.12.2006 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 припиненими з 26.07.2013 року.

В решті позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 червня 2018 року, та постановити нове рішення про відмову у позові у повному обсязі /а.с.69-71/.

Скаржник послався на те, що спірним договором поруки не визначено строк, після спливу якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору, він діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за кредитним договором.

Оскаржуючи, також, указане судове рішення, позивач ОСОБА_2 послався на те, що судом безпідставно задоволено позов частково, а тому просить ухватити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вважав, що не пред»явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього з часу зміни строку виконання основного зобов»язання, тобто, з 25.01.2013 року, а отже, і обов»язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов»язанням.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 22.12.2006 року укладено договір поруки за №81345 на забезпечення кредитних зобов»язань ОСОБА_3 перед АКІБ «УкрСиббанк» у розмірі 300.000 дол.США.

Відповідно до п.2.2. договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов»язань за кредитним договором Банк має право пред»явити вимоги з погашення кредиту до поручителя, які є обов»язковими для виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення такої вимоги рекомендованим листом.

Таким чином, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 виникли договірні відносини поруки, в силу яких, відповідно до ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

Крім того, статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» продав, а ПАТ «Дельта Банк» купив право вимоги за кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк», а також право вимоги по забезпечувальним відносинам.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правомірно зазначив, що, оскільки в спірному договорі поруки сторонами не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому, умова договору поруки, яка передбачена у п.3.1. про дію договору до повного припинення всіх зобов»язань боржника, не може розглядатись, як встановлений строк дії договору поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України.

У зв«язку з цим, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, до спірних правовідносин повинна застосуватись ч.4 ст.559 ЦК України, згідно якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки, у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Пред»явивши вимогу про дострокове повернення кредиту і сплату відсотків, кредитор, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання і міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником установленого строку для достроково повернення кредиту.

Суд зробив правовий висновок про те, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв»язку із закінченням строку її чинності, ч.4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб»єктивного права кредитора і суб»єктивного обов»язку поручителя, після закінчення якого воно припиняється.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а в силу ст.526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто, з моменту настання строку виконання зобов»зання.

Судом встановлено, що ПАТ «Дельта-Банк», надіславши позивачу ОСОБА_2, як поручителю, вимогу від 25.01.2013 року про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування цим кредитом, тим самим змінив строк виконання основного зобов»язання за кредитним договором від 01.02.2007 року, укладеним з позичальницею ОСОБА_3 /а.с.26/.

Отже, кредитор, в силу ч.4 ст.559 ЦК України мав право звернутись з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості протягом шести місяців, тобто, до 25.07.2013 року. Після указаної дати правовідносини поруки за спірним договором слід вважати такими, що припинилися.

Так, відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов»язання до настання строку виконання визначеного договором.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України за результатами розгляду справи №6-205цс15 від 11.11.2015 року, порука це строкове зобов»язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб»єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов»язання поруки. Таким чином, і право кредитора і обов»язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку кредитор вчиняти не може.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної за результатами розгляду Верховним Судом України справи №6-272 цс16 у разі пред»явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов»язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов»язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов»язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов»язань.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно встановлених обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відхилити, а рішення Печерського районного суду м.Києва від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді