Єдиний унікальний номер 236/1248/16-ц Номер провадження 22-ц/804/467/19
Єдиний унікальний номер236/1248/16-ц Головуючий у 1 інстанції Саржевська І.В.
Номер провадження 22-ц/804/467/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Новікової Г.В.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №236/1248/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманкової Олени Володимирівни щодо прийняття постанови від 28 серпня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження №53260926, заінтересована особа: ОСОБА_3

за апеляційною скаргою Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 листопада 2018 року, постановлену в місті Лиман Донецької області,

встановив:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Встановлено наступний порядок спілкування та участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2: з обома дітьми одночасно, за попередньою домовленістю з матір'ю ОСОБА_4, за бажанням дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_6, з обмеженням часу спілкування: щотижня кожну суботу або неділю та на наступний день після дня народження кожного з дітей, з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, перші 10 зустрічей за місцем проживання дітей в с. Діброва Лиманського району Донецької області, в подальшому без присутності матері дітей за місцем проживання батька дітей ОСОБА_1 в с. Ярова Лиманського району Донецької області; з забезпеченням безпечного перевезення дітей в дитячих автокріслах транспортного засобу батька та обов'язковим поверненням дітей матері. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 05 вересня 2016 року, постановою від 06 вересня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Краснолиманського міського управління юстиції Щербиною Ю.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №236/1248/16-ц, виданого Краснолиманським міським судом Донецької області від 05 вересня 2016 року.

Постановою старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманкової О.В. від 28 серпня 2018 року виконавчий лист №236/1248 виданий 05 вересня 2016 року на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу у зв'язку з перешкоджанням стягувачем проведенню виконавчих дій, яке полягало у не зверненні ОСОБА_1 у визначений судом час до матері дітей ОСОБА_3 для спілкування та участі у вихованні дітей.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманкової О.В. щодо прийняття постанови від 28 серпня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження №53260926, заінтересована особа: ОСОБА_3.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця задоволено частково. Визнано незаконною постанову старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманкової О.В. від 28 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №53260926 про повернення виконавчого документа стягувачу. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманкової О.В. щодо винесення 28 серпня 2018 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 53260926. Відмовлено в задоволенні вимоги, щодо скасування постанови від 28 серпня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 53260926.

В апеляційній скарзі Лиманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги, оскільки ухвала винесена з порушенням норм чинного законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що з 11 листопада 2017 року від ОСОБА_3 до відділу надходять повідомлення про те, що батько дітей ОСОБА_1 для спілкування та участі у вихованні дітей не звертався. В свою чергу ОСОБА_1 не завертався до державного виконавця щодо виїзду за місцем мешкання дітей для спілкування, отже, державний виконавець дійшов висновку, що батько попередньо не домовляється з матір'ю про побачення з дітьми, як це визначено рішенням суду. 23 травня 2018 року стягувачу було надіслано повідомлення, що виконавче провадження може бути завершено на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та повернуто виконавчий лист, так як стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій. Проте після цього ОСОБА_1 все одно жодного разу не звертався для спілкування та участі у вихованні дітей. 28 серпня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та разом з виконавчим листом направлено ОСОБА_1 з можливістю повторно пред'явити виконавчий документ на виконання протягом трьох років.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що в основу обґрунтування необхідності скасування ухвали Лиманським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області фактично зазначено ті ж доводи, що були викладені ним у відзиві на скаргу. Також зазначив, що у апеляційній скарзі відсутній виклад будь-яких обставин, які б вказували на можливість та необхідність скасування рішення суду першої інстанції, відсутнє відповідне нормативно-правове обґрунтування підстав для скасування ухвали, доводи сформовані в результаті самовільного трактування діючого законодавства України та без належного дослідження оскаржуваної ухвали. Просив апеляційну скаргу відхилити, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Лиманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області подав заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку що скарга Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області підлягає відхиленню за наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом лише в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 вересня 2016 року на підставі рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 червня 2016 року видано виконавчий лист № 236/1248/16-ц про встановлення порядку спілкування та участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2: з обома дітьми одночасно, за попередньою домовленістю з матір'ю ОСОБА_4, за бажанням дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7, з обмеженням часу спілкування: щотижня кожну суботу або неділю та на наступний день після дня народження кожного з дітей, з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, перші 10 зустрічей за місцем проживання дітей в с. Діброва Лиманського району Донецької області, в подальшому без присутності матері дітей за місцем проживання батька дітей ОСОБА_1 в с. Ярова Лиманського району Донецької області; з забезпеченням безпечного перевезення дітей в дитячих автокріслах транспортного засобу батька та обов'язковим поверненням дітей матері.

За заявою стягувача про примусове стягнення, 20 січня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53260926.

28 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманковою О.В. ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з перешкоджанням стягувача у вчиненні виконавчих дій.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції, виходив з того, що органом ДВС не доведено у чому полягає перешкоджання стягувачем і як наслідок неможливість вчинення виконавчих дій, а надані представником відділу ДВС пояснення є лише його суб'єктивною оцінкою обставин виконавчого провадження, проте не доказом вчинення стягувачем перешкод у вчиненні виконавчих дій, адже Закон України «Про виконавче провадження» не вимагає та не встановлює обов'язку стягувача на підставі рішення суду щотижня, кожну суботу або неділю та на наступний день після дня народження кожного з дітей спілкуватися з ними, брати участь в їх вихованні в дні визначенні рішенням суду. В частині відмови у задоволенні вимоги про скасування постанови від 28 серпня 2018 року суд першої інстанції виходив з того, що до компетенції суду скасування зазначеної постанови не входить.

Такі висновки суду відповідають вимогам матеріального та процесуального закону за наступних підстав.

Звертаючись до суду з даною скаргою ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманкової О.В. по винесенню 28 серпня 2018 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження №53260926, визнати незаконною та скасувати зазначену постанову (т.ІІ а.с.133-135).

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманкової О.В. від 28 серпня 2018 року виконавчий документ: виконавчий лист №236/1248/ виданий 05 вересня 2016 року Краснолиманським міським судом Донецької області повернуто стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (т.ІІ а.с.170).

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі за текстом Закон) сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Згідно зі ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ст. 611 Закону та Розділом ІХ (Виконання рішень немайнового характеру) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2015 року №512/5, не передбачені випадки перешкоджання стягувачем виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перешкоджання має проявлятися в діях чи бездіяльності, які, як наслідок є перепоною для реалізації постановленого.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Рухманкової О.В. по винесенню 28 серпня 2018 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження №53260926.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Донецький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: