Справа № 454/3375/18 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/3487/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Курій Н.М.,

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.,

за секретаря - Матяш С.І.,

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Яремко Віри Павлівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 - адвоката Яремко Віри Павлівни на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Веремчука О.А.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 одружилась з відповідачем. Сокальським районним судом шлюб між ними було розірвано.

Від шлюбу в них з відповідачем є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сокальським районним судом ухвалено рішення у справі №454/3135/17, яке набрало законної сили, яким змінено розмір утримуваних аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12.04.2014р. (справа №454/513/ 14-ц) на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме збільшено розмір аліментів з 500,00 грн. на 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону.

Про офіційну трудову діяльність відповідача протягом останнього року ОСОБА_2 не відомо. Інформація про розмір поточних доходів відповідача у неї відсутня, оскільки відповідач неофіційно працює, отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби.

Згідно з офіційними даними сайту www.ukrstat.gov.ua, середня заробітна плата по Львівський області за 2018 р. становить 6784 грн.

З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей випливає наступне: відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом. Позивач має право на зміну визначеного судом розміру аліментів, у разі зміни матеріального стану відповідача.

Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму, вважає, що стягнення з відповідача 1/4 частки від всіх доходів з відповідача є справедливою мірою для сплати аліментів, які відповідач мав би сплачувати на утримання дитини.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12.01.2018р. із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Ухвалено стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Відкликано з Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області виконавчий лист, виданий 05.04.2018 р. у цивільній справі №454/3135/17 відповідно до рішення суду від 12.01.2018 р.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року оскаржила представник ОСОБА_1 - адвокат Яремко В.П. В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, при його ухваленні судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та не враховано висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Стверджує, що задовольняючи позов про зміну способу стягнення аліментів, суд першої інстанції не врахував того, що позивачем не доведено факту зміни матеріального, сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та не врахував, що з часу призначення аліментів рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2018 року матеріальний стан відповідача не покращився, а матеріальний стан одержувача не погіршився. Зазначає, що позивач, не надаючи жодних доказів, які свідчать про зміну матеріального стану сторін, лише посилається на те, що вибір способу стягнення аліментів віднесено до права того з батьків, з ким проживає дитина, а відповідач офіційно не працює та може приховати свої доходи. Звертає увагу на те, що відповідачем долучено до матеріалів справи докази, які свідчать про погіршення його матеріального становища та стану його здоров`я.

Просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1150 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 17.12.2019 року подав заяву, в якій просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року залишити без змін. В заяві представник також просив справу слухати за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Яремко В.П., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегією суддів справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи встановлено, що сторони уклали шлюб 04.03.2013 року про що зроблено відповідний актовий запис №01 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 . (арк. спр. 26)

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , сторони у справі є батьками дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (арк. спр. 9)

Із виконавчого листа від 05 квітня 2018 року встановлено, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2018 року, яке набрало законної сили 13 лютого 2018 року, було змінено розмір утримуваних аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , а саме збільшено розмір аліментів з 500 грн. на 1000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття з подальшою їх індексацією відповідно до закону. (арк. спр. 10)

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 р. та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 р., суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття,

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З матеріалів справи встановлено, що 31 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, в якому просила змінити розмір утримуваних аліментів з ОСОБА_1 за рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2018 року на користь ОСОБА_2 , а саме збільшити розмір аліментів з 1000 грн. на 1/4 частки від всіх доходів з відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. (арк. спр. 1-2)

06 лютого 2019 року позивач подала заяву про зміну предмету позову, в якій просила змінити спосіб утримуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, а саме розмір аліментів з 1000 грн. на 1/4 частки від всіх доходів з відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. (арк. спр. 41)

У позовній заяві позивач зазначала, що інформація про розмір поточних доходів відповідача у неї відсутня, оскільки відповідач працює неофіційно. Разом з тим, посилалась на офіційні дані сайту www.ukrstat.gov.ua, згідно з якими середня заробітна плата по Львівській області за 2018 рік становить 6784 грн.

Аналіз вимог позивача у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову дає підстави стверджувати про намір позивача збільшити розмір аліментів, з огляду на те, що 1/4 від всіх доходів з відповідача, з урахуванням посилання позивача на розмір середньої заробітньої плати по Львівській області за 2018 рік, становитиме більшу суму, ніж розмір аліментів, які вже стягуються за рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2018 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що законодавцем у ст. 192 СК України встановлені умови, за яких можлива зміна розміру аліментів.

У зв`язку з цим, обґрунтування позивачем підстав для задоволення позовних вимог зміною розміру прожиткового мінімуму є таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Разом з тим, колегією суддів взято до уваги те, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2018 року, яке набрало законної сили 13 лютого 2018 року, було змінено розмір утримуваних аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , а саме збільшено розмір аліментів з 500 грн. на 1000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття з подальшою їх індексацією відповідно до закону.

Таким чином, рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 січня 2018 року встановлено мінімальний розмір аліментів у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів та забезпечує захист права дитини на належне утримання.

Як роз`яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, правом на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів наділена особа, з якою проживає дитина, але задоволення такого позову залежить від доведеності підстав для зміни способу стягнення аліментів, а тому є правом суду, а не його обов`язком.

Так, при вирішенні вимог щодо зміни способу та розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, зміни, які відбулися - погіршення чи поліпшення їх здоров`я, зміни матеріального та сімейного стану та інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що у позовній заяві відсутні посилання на зміни у майновому, сімейному стані, стані здоров`я платника аліментів, дитини, або позивача, а посилання в позовній заяві на зміну прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не дає підстав для задоволення позову, з огляду на вищенаведене.

Заява про зміну предмету позову обґрунтована посиланнями на норми СК України та правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України та також не містить обґрунтування вимог щодо зміни способу стягнення аліментів у відповідності до ст. 192 СК України.

Саме лише звернення особи, з якою проживає дитина, з відповідним позовом не є достатнім для зміни способу стягнутих аліментів.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Докази, які були подані позивачем в суді першої інстанції щодо стану її здоров`я, не підтверджують обставин, на які посилалась позивач в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову, як на підставу для задоволення позовних вимог, а відтак, такі не є належними в розумінні ст. 77 ЦПК України.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів також вважає, що не підлягає задоволенню вимога апеляційної скарги про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1150 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону, оскільки така вимога не була предметом розгляду у суді першої інстанції, а згідно з ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції належить скасувати та постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яремко Віри Павлівни задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.