РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/782/18

Провадження № 2/700/19/19

22 січня 2019 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

при секретарі судового засідання Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка матеріали цивільної справи №700/782/18 провадження №2/700/19/19 за позовом ОСОБА_1 до Виноградської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 серпня 2017 року померла її мати ОСОБА_2 у с.Степанки, Черкаського району, Черкаської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,67 га.

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно з яким земельну ділянку заповіла на користь позивача.

Як спадкоємець за заповітом позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадкове майно, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оскільки державний акт було визнано недійсним у звязку із втратою.

Під час звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку. За таких обставин, позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Виноградської сільської ради Лисянського району Черкаської області, що залишилася після смерті ОСОБА_2.

Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач представник Виноградської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області у судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити без участі учасників судового провадження, які не зявились у судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню,з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2017 року померла мати позивача ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть наявне в матеріалах справи серії І-СР №314574 від 22 серпня 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,67 га, а також грошових коштів, що знаходять на вкладах.

Згідно заповіту від 06.09.2004 року, посвідченого секретарем Виноградської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області ОСОБА_2 заповіла на користь позивача державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №049765, а також грошові кошти, що знаходять на вкладах.

Позивач, бажаючи прийняти спадщину за заповітом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що підтверджується листом від 08.06.2018 року №1128/02-14 виданого в.о. завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3.

Статтею 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином є два шляхи прийняття спадщини: 1) сумісна реєстрація та проживання з померлою особою на день її смерті; 2) подача заяви про прийняття спадщини до шести місяців з дня смерті спадкодавця.

Відповідно до розяснень, що містять у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» №8 від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування( зі збереження її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіції), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно довідки Стапанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 05.01.2018 року №109 на день смерті ОСОБА_2 разом з нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_4.

Статтею 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з дня смерті), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважаться таким що не прийняв її.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Частиною 3 ст.1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачаться, що ОСОБА_2 померла 18.08.2017 року, позивач в установлений законом шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини не звернулася. Тоді, як згідно довідки Стапанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 05.01.2018 року №109 на день смерті ОСОБА_2 разом з нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_4, який фактично і прийняв спадщину.

Враховуючи те, що ставиться питання про визнання права власності на спадкове майно, належним відповідачем у справі повинен бути син ОСОБА_2 ОСОБА_4, який проживав разом зі спадкодавцем на день смерті: вул.Смірнова,4 с.Степанки, Черкаського району, Черкаської області.

Відповідно до ст.51 ЦПК України, суд за клопотанням позивача не припиняючи розгляду справи замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено до тією особи, яка має відповідати за позовом. З урахуванням викладеного, заміна відповідача можливе лише за наявності відповідного клопотання позивача.

Враховуючи те, що позивач у судове засідання не зявився, у позовній заяві просив, суд розглянути справу буз участі позивача, відтак суд змушений прийняти рішення на підставі наявних документів у матеріалах справи.

З огляду на документи наявних у матеріалах справи ( копію належним чином завіреної спадкової справи Черкаської районної державної нотаріальної контори, яка була надіслана на запит суду) Виноградська сільська рада, Лисянського району , Черкаської області є неналежним відповідачем у даній справі.

За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно відсутні.

З огляду на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір, відповідно ст.141 ЦПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 392, 1262, 1268, 1270 ,1274, 1296 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 259-260, 264 -266, 269 ЦПК України , суд,

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Виноградської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 лютого 2019 року.

Суддя Г.М. Яценко