Єдиний унікальний номер 229/4812/18 Номер провадждення 2/229/16/2019 Категорія 45
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Гонтар А.Л.,

при секретарі Костенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання,

в с т а н о в и в :

12.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що йому на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: вул.Шота Руставелі.б.3, кв.31 у місті Дружківка Донецької області. В даній квартирі крім нього також зареєстровано його колишню дружину ОСОБА_4, сина ОСОБА_2, невістку ОСОБА_3, онуків: ОСОБА_5, ОСОБА_6 З 2014 року відповідачі у квартирі не мешкають, комунальні послуги не сплачують, господарством не займаються. В квартирі не має їх речей, але добровільно знятись з реєстрації відповідачі не бажають. Просить усунути перешкоду в користуванні власністю, яка належить йому, визнавши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_2, такими, що втратили право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1.

18 жовтня 2018 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 19 листопада 2018 року (а.с.17-18).

Ухвалою Дружківського міського суду від 19 листопада 2018 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 04 грудня 2018 року (а.с. 30-31).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності ( а.с.37 ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності (а.с.25 ).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи вона була повідомлена судовою повісткою.

З огляду на це, відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши докази по справі в їх совокупності та співвідношенні, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1993 року квартира, яка розташована за адресою: вул.Шота Руставелі.б.3АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_3 є невісткою позивача, а ОСОБА_2 є його сином (а.с.6).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією домової книги , довідкою КП "Комсервіс" про склад сім"ї № 2904 від 09 жовтня 2018 року, відомостями виконкому Дружківської міської ради № 16/5311/17/01 від 22 жовтня 2018 року (а.с.6,7-11,19).

Позивач просить визнати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 разом із їх малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності саме без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а відтак - припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою).

З огляду на викладене, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за наявності двох умов: по-перше, непроживання у спірному житловому приміщенні на час звернення до суду понад один рік, по-друге, таке непроживання має бути без поважних причин.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми зареєстровані у спірной квартирі за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується копією домової книги, а також довідкою КП "Комсервіс" №2904 від 09.10.2018 року та відомостями виконкому №16/5311/17/01 від 22.10.2018 року (а.с.7-11,6,19).

Відповідно до частини 3 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

Як вибачається із позовної заяви відповідачі з 2014 року не мешкають в квартирі, що підтверджується довідкою виконавчого комітету від 02.10.2018 року (а.с.14).

Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми не є власниками квартири.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, також є власником квартири АДРЕСА_4 обасті, а саме 1/5 її частини, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.12.1993 року (а.с. 5). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, у суда немає підстав для задоволення позовних вимог відносно визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом у квартирі АДРЕСА_5.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 разом із дітьми не мешкають в квартирі АДРЕСА_6, не сплачують комунальних платежів, не ведуть ніяких господарських робіт, не мають права власності на квартиру, а відповідач ОСОБА_2 є власником 1/5 частини вказаної квартири, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 4,10,11,12,13,76,77,78,79,80,81,133,258,263,264,265,267,268 ЦПК України (в редакції 2017 року), на підставі ст.150,156 ЖК України, ст.232,383, 391,405 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити частково.

Оскільки, позов задоволено частково, то необхідно ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі, яка розташована за адресою по вул. Шота Руставелі.б.3АДРЕСА_7.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП не відомий, за адресою: вул. Шота Руставелі.б.3АДРЕСА_7.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП не відомий, за адресою: АДРЕСА_8.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП не відомий, за адресою: АДРЕСА_8.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення було виготовлено та підписано у нарадчій кімнаті 11 січня 2019 року.

Суддя Дружківського міського суду А. Л. Гонтар