Справа №329/990/18
Провадження № 2/329/25/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2019 року смт Чернігівка
Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Богослова А.В.,
за участі секретаря судового засідання - Синяк Л.П.,
представника позивача - ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чернігівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі-відповідач), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (Піонерська) в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, що підтверджується договором дарування квартири від 03.05.2006, зареєстрованого в реєстрі № 691 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10599612 від 11.05.2006. Позивач вказує, що в вищезазначеній квартирі зареєстрований відповідач з 07.02.2012. Відповідач є її рідним братом, однак ніколи не проживав в зазначеній квартирі, не зявлявся, не оплачував комунальних послуг та не брав участь у її утриманні. Реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує її права як власника квартири, оскільки це впливає на оформлення субсидії, здійснення правочинів стосовно квартири. Позивач вважає, що оскільки відповідач у квартирі не проживає з 2012 року, то він втратив право користування цим житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково пояснила, що відповідач ніколи не проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Піонерська) в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, у 2012 році попросив зареєструвати своє місце проживання в квартирі позивача. Позивач погодилася та надала дозвіл на це.
Позивач в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку, заяв чи клопотань не надав.
Суд ухвалою постановленою без виходу до нарадчої кімнати вирішив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.
Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. З позивачем підтримує дружні відносини, часто буває в гостях, у квартирі АДРЕСА_2 (Піонерська) в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, яка належить позивачу. Відповідача ОСОБА_3 свідок знає як брата позивача. Зазначила, що раніше товаришувала з відповідачем, однак останній раз його бачила приблизно в 2007-2008 році. Відповідача свідок ніколи не бачила в квартирі позивача, він ніколи не проживав у вказаній квартирі.
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, на поверх нижче від квартири позивача. Відповідача ОСОБА_3 свідок знає зі шкільних років. Вказала, що у зазначеній квартирі відповідач ніколи не проживав.
В судовому засіданні також були досліджені в якості доказів: копія договору дарування квартири від 03.05.2006, зареєстрованого в реєстрі № 691; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10599612 від 11.05.2006; копія технічного паспорта на квартиру, виготовленого 28.04.2006; копія підтвердження, складеного депутатом Чернігівської селищної ради Запорізької області; копія розпорядження селищного голови № 06-О від 19.02.2016; копія довідки виконавчого комітету Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 4247 від 05.11.2018; копія свідоцтва про народження на ім'я ОСОБА_6, серії I-УР № 403019 виданого 02.07.1960; копія свідоцтва про шлюб серії I-ЖС № 295626, виданого 02.10.1976.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків.
Позивачу належить на праві власності квартира за № 25, в будинку № 2, розташованому по вул. Піонерській смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, що підтверджується копією договору дарування квартири від 03.05.2006, зареєстрованого в реєстрі № 691 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10599612 від 11.05.2006.
Відповідно до копії Додатку до розпорядження селищного голови Про перейменування вулиць та провулків в смт Чернігівка № 06-О від 19.02.2016 вулиця Піонерська перейменована на вулицю Світла.
Згідно копії довідки виконавчого комітету Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 4247 від 05.11.2018 в квартирі № 25 за адресою вул. Світла,2, смт Чернігівка, Чернігівський район, Запорізька область, зареєстрований брат ОСОБА_1 - ОСОБА_3.
Відповідно до копії підтвердження депутата Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 не проживає з 2012 року.
Факт не проживання ОСОБА_3, який є братом позивача в квартирі АДРЕСА_4 також підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року, справа №6-709цс16.
Таким чином, суд вважає, що позивач має право вимагати від відповідача, який не є членом його сім'ї та з 2012 року не проживає в його квартирі, усунення порушень свого права власності, у тому числі шляхом визнання його судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
За таких обставин суд доходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням квартирою №25, в будинку №2 по вул. Світла в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, а позов підлягає задоволенню повністю.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 Житлового Кодексу України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити повністю.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою №25 будинку №2 по вул. Світла в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області шляхом визнання ОСОБА_3таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Повний текст рішення складений 16 січня 2019 року.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач:ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 «а» смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області.
Відповідач: ОСОБА_3, РНОКПП невідоме суду, паспорт громадянина України СВ №461427, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.
Суддя А.В.Богослов