ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та визнання правочину дійсним, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та визнання правочину дійсним.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 07 травня 2015 між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-026-000000776. На підставі цього договору у ПАТ «Банк Михайлівський» їй було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 . У подальшому поточний рахунок повинен був використовуватись для поповнення та зняття коштів з депозитних рахунків. Крім того, нею також було укладено договір № 980-026-000167315 від 24 грудня 2015 року, як позикодавцем, та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», як позичальником. На виконання цього договору вона перерахувала 50000,00 грн. на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» згідно квитанції № QS446401 від 24 грудня 2015 року. Умовами договору № 980-026-000167315 від 24 грудня 2015 року передбачено, що кошти надаються нею в тимчасове користування за плату, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язане повернути їй отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» та сплатити за період користування відповідні проценти. На виконання цього договору 19 травня 2016 року на рахунок позивача № НОМЕР_1 надійшли кошти в розмірі 50 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-026-000167315 від 24 грудня 2015 року». На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Станом на день запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» залишок коштів на її поточному рахунку № НОМЕР_1 становив - 50 000 грн., однак отримати вказані грошові кошти з рахунку у банку вона не може, і крім того, звернувшись до банку-агента Фонду отримала повідомлення про нікчемність правочину № ЗГ1(К)/11430/1 від 12 вересня 2016 року. Тобто, її право володіти, користуватись і розпоряджатись коштами, які обліковуються банком на її поточному рахунку № НОМЕР_1 на визнається відповідачами. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати дійсними договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-026-000000776 від 07 травня 2015 року, договір № 980-026-000167315 від 24 грудня 2015 року та банківські операції з перерахування коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунки ОСОБА_1 від 19 травня 2016 року у сумі 50 000 грн.; визнати її право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за рахунком № НОМЕР_1 в розмірі 50 000 грн.; зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за рахунком № НОМЕР_1 в розмірі 50 000 грн. та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити усі необхідні дії в межах наданих законом повноважень, на здійснення їй виплати відшкодування коштів в межах гарантованої суми як вкладнику неплатоспроможного банку ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.1-12).

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та визнання правочину дійсним, зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 03 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду від 03 жовтня 2019 року залишити без змін, посилаючись на її законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової постанови.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Визначальні ознаки приватно-правових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року. Цим Законом регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 вказаного Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 вказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Нормами ст. 27 цього Закону установлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зокрема: уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду та оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Відповідно до ч.1 ст. 28 цього Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

За приписами ч.1 ст. 54 даного Закону, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими вказаним Законом та для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти.

За таких обставин, рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження щодо виведення з ринку неплатоспроможних банків.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 367/2089/15-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 750/788/18.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та визнання правочину дійсним, зобов`язання вчинити певні дії з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати дійсними договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-026-000000776 від 07 травня 2015 року, договір № 980-026-000167315 від 24 грудня 2015 року та банківські операції з перерахування коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунки ОСОБА_1 від 19 травня 2016 року у сумі 50 000 грн.; визнати її право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за рахунком № НОМЕР_1 в розмірі 50 000 грн.; зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за рахунком № НОМЕР_1 в розмірі 50 000 грн. та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити усі необхідні дії в межах наданих законом повноважень, на здійснення їй виплати відшкодування коштів в межах гарантованої суми як вкладнику неплатоспроможного банку ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.1-12).

Суд першої інстанції на вказані позовні вимоги позивача належної уваги не звернув, не пересвідчився належним чином, чи всі заявлені позивачем позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, не вирішив питання щодо роз"єднання позовних вимог позивача.

Посилання в оскаржуваній ухвалі суду на унеможливлення здійснення судового розгляду в частині вимог позивача про визнання дійсними договору банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-026-000000776 від 07 травня 2015 року, договір № 980-026-000167315 від 24 грудня 2015 року та банківських операцій з перерахування коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунки ОСОБА_1 від 19 травня 2016 року у сумі 50 000 грн., у зв"язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, не передбачені ст.255 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді