ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/40/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Долі М.А.,

представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року ОСОБА_3, а особі представника адвоката ОСОБА_4, звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із заявою, заінтересована особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Свої вимоги заявник ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, однак оформити спадкове майно вона не змогла, оскільки помилка, допущена в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.11.2001 р. не дозволяє їй оформити належним чином права на спадщину після смерті матері. Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності договору купівлі-продажу квартири саме ОСОБА_5 неможливо, а відтак заявник вимушена звертатись до суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявниці - адвокат ОСОБА_2 заяву підтримала, просила встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, факт належності померлій ОСОБА_5 договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2001 р.

Головне територіальне управління юстиції у м. Києві направило до суду письмові пояснення, в яких справу просило розглядати у відсутність представника управління, розгляд справи залишило на розсуду суду, повідомити про прийняте рішення.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 84 роки (а.с. 10).

За життя померла ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 придбали квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованим в реєстрі за № 8156 приватним нотаріусом Морозовою С.В. (а. с. 6).

Місце проживання ОСОБА_5 до її смерті було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується відміткою в паспорті та довідкою від 28.04.2017 про зняття з реєстрації місця проживання (а.с.11-14)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за заповітом, яким покійна заповіла свою квартиру доньці ОСОБА_3 та онуку ОСОБА_6, що підтверджується копією заповіту від 02.09.2008 року (а. с. 7).

06.09.2017 року ОСОБА_3 як спадкоємиця звернулись до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У зв'язку з тим, що у договорі купівлі-продажу квартири зазначено прізвище покупця "ОСОБА_5", а у паспорті покійної зазначено "ОСОБА_5", нотаріусом було здійснено запит до Печерського районного відділу ДМС в м. Києві та отримано відповідь про те, що надати відомості щодо прізвища, ім'я по батькові ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яке вказано в паспорті громадянина СРСР НОМЕР_1 виданого Печерським РВВС в м. Києві 23.12.1978 р. української мовою не вбачається за можливе у зв'язку з тим, що Ф-1 (заява про видачу паспорта) заповнена російською мовою. Прізвище, ім'я та по батькові в Ф-1 російською мовою записано "ОСОБА_5" (а. с. 17).

Дарницький районний відділ ДМС України в м. Києві листом від 22.02.2018 року повідомив про те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, була документована Дарницьким РУГУ МВС України в м. Києві 20.11.2001 року паспортом громадянина України НОМЕР_2 на підставі паспорта громадянина СРСР , виданого Печерським РВВС в м. Києві 23.12.1978 р. у зв'язку із загальним обміном паспортів (а. с. 16).

ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування за заповітом, оскільки у договорі купівлі-продажу квартири зазначено прізвище покупця "ОСОБА_5", а у паспорті покійної зазначено "ОСОБА_5".

Таким чином, помилка допущена договорі купівлі-продажу квартири не дозволяє заявниці оформити належним чином свої права на спадщину після смерті ОСОБА_5.

Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу померлій неможливо.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Так, аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт належності померлій ОСОБА_5 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.11.2001 р. , в якому її прізвище зазначено як "ОСОБА_5".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_3, заінтересована особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 263-265, 294, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.11.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8156 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Заставенко М.О.

Повне судове рішення складене 01.02.2019 р.