Судді Великої Палати Верховного Суду Анцупової Т.О.
щодо ухвали Великої Палати Верховного Суду від 19 грудня 2019 року
провадження № 14-671цс19
Відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України викладаю окрему думку.
10 жовтня 2019 року Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Вказану ухвалу суд обґрунтував тим, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики з огляду на таке:
- у цій справі виникло правове питання про те, чи може суд апеляційної інстанції, отримавши апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від особи, яка не брала участі у справі, відмовити у відкритті апеляційного провадження, незважаючи на те, що статтею 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) прямо не встановлена можливість відмовити у відкритті апеляційного провадження за умови, що апеляційну скаргу на судове рішення подано особою, яка не брала участі у справі і суд не вирішував питання про її права та обов`язки;
- відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково;
- тлумачення вказаної норми процесуального права свідчить про те, що особа, яка не брала участі у справі, має право оскаржити в апеляційному порядку лише те судове рішення, яке безпосередньо встановлює, змінює або припиняє її права та обов`язки, тобто завдає їй шкоди, що виражається в несприятливих для неї наслідках;
- у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, отримавши апеляційну скаргу приватного нотаріуса на рішення суду першої інстанції у цій справі, відмовив у відкритті апеляційного провадження з посиланням на те, що вирішення позову не встановлює, не змінює та не припиняє права та обов`язки приватного нотаріуса, з посиланням на положення статей 352, 358 ЦПК України, що колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає правильним;
- при цьому, вирішуючи справи при подібних процесуальних питаннях, Верховний Суд ухвалював інші за змістом судові рішення:
у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 235/2452/16-ц зроблений висновок про те, що суд лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу на таке судове рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю. Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. У постанові зроблений висновок, що взаємний аналіз зазначених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції;
зазначених висновків дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 16 серпня 2019 року у справі № 16/139-09-3927 та від 12 серпня 2019 року у справі № 909/1190/17;
- з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що правове процесуальне питання про те, чи можна відмовити у відкритті апеляційного/касаційного провадження лише після відкриття апеляційного/касаційного провадження, тобто у межах відкритого провадження з перегляду судового рішення, чи таке питання можна вирішити і при відкритті апеляційного/касаційного провадження, має неоднозначну судову практику як при апеляційному перегляді, так і у практиці Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду;
- у судовій практиці України склалися різні підходи до розуміння та застосування положень статей 352, 358, 362 ЦПК України з приводу відкриття/відмови у відкритті провадження за скаргою особи, яка не брала участі у справі;
- проблемним питанням суб`єктного складу апеляційного провадження є надання права апеляційного оскарження особам, які не брали участі у розгляді справи судом першої інстанції;
- про виключність вказаної правової проблеми свідчить і те, що це нова правова проблема, яка пов`язана з новелою трьох процесуальних кодексів (ЦПК України, Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України), тому раніше в судовій практиці не вирішувалась. Аби унеможливити можливі майбутні порушення норм процесуального закону, тому кількісний критерій (наявність справ) не є визначальним, оскільки слід визначитись із застосуванням принципу пропорційності судочинства, забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами.
Перевіривши підстави для передання справи на її розгляд, Велика Палата Верховного Суду вирішила справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Головного управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», про визнання прилюдних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсними та скасування запису про державну реєстрацію права власності за касаційною скаргою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шулік Альони Олександрівни на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 червня 2018 року повернути на розгляд Об`єднаній палаті Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Зміст основних висновків Постанови Великої Палати Верховного Суду
У постанові підкреслено, що згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має, як правило, оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зазначаючи про наявність кількісного критерію виключної правової проблеми у цій справі, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не наводить конкретних зразків відповідної судової практики.
Вказівка Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на висновки Першої судової палати Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які узгоджуються між собою, без наведення протилежних висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у рішенні (рішеннях) Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду, що, зокрема, зумовлювало б необхідність використання повноважень Великої Палати Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу, що 29 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, керуючись частиною другою статті 403 ЦПК України, передав справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
Ухвалу від 29 травня 2019 року колегія суддів мотивувала тим, що вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 235/2452/16-ц. Питання, описані в ухвалі від 29 травня 2019 року, можуть бути вирішені з використанням саме повноважень Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Причини незгоди з висновками Великої Палати Верховного Суду
Основна роль Великої Палати Верховного Суду в судовій системі України полягає у забезпеченні єдності практики судів всіх юрисдикцій. Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи виключну правову проблему у конкретній справі забезпечує єдність судової практики, що є втіленням реалізації принципу правової визначеності, як одного з фундаментальних складових верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судових рішень.
Коли у справі йдеться про процесуальну норму, застосування якої має наскрізне значення для цивільних, господарських та адміністративних судів, це створює об`єктивні передумови для того, щоб така справа вважалась перспективною для розгляду Великою Палатою Верховного Суду.
В Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду зазначено, що ця справа перебувала на розгляді колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, яка вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій. При цьому, ці висновки є протилежними тим, які Верховний Суд викладав раніше у судових рішеннях Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 235/2452/16-ц та Касаційного господарського суду від 16 серпня 2019 року у справі № 16/139-09-3927 та від 12 серпня 2019 року у справі № 909/1190/17.
Отже наявною є практика різних судів касаційної інстанції, яка не співпадає з думкою колегії суддів у цій справі.
Дійсно, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, в межах своєї компетенції, може вирішити питання про відступ від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 235/2452/16-ц. Проте поза межами компетенції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду знаходиться питання уніфікації практики між судами різної юрисдикції.
Додатково, на користь відповідності кількісному критерію, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду зазначила, що з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що правове процесуальне питання про те, чи можна відмовити у відкритті апеляційного/касаційного провадження лише після відкриття апеляційного/касаційного провадження, тобто у межах відкритого провадження з перегляду судового рішення, чи таке питання можна вирішити і при відкритті апеляційного/касаційного провадження, має неоднозначну судову практику як при апеляційному перегляді, так і у практиці Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зазначаючи про наявність кількісного критерію виключної правової проблеми у цій справі, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не наводить конкретних зразків відповідної судової практики.
На мою думку, визнання правової проблеми як виключної не обов`язково має відповідати кількісному критерію у ретроспективному сенсі. Велика Палата Верховного Суду самостійно здатна прогнозувати загрози для єдності судової практики на майбутнє. У цій справі відповідність виключної правової проблеми кількісному критерію вважаю очевидною.
До того ж, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, звернула увагу, що раніше в судовій практиці ця правова проблема як виключна не вирішувалась, оскільки це правова проблема, яка пов`язана з новелою трьох процесуальних кодексів (ЦПК України, Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України).
Вважаю, що справа завжди матиме принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення та з`являється в невизначеній кількості справ у разі, якщо дана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують відмінні позиції та це питання ще не вирішувалося Великою Палатою Верховного Суду, а також, якщо необхідне тлумачення щодо застосування нових положень законів.
На мою думку, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду достатньо обґрунтувала та мотивувала необхідність вирішення виключної правової проблеми у цій справі Великою Палатою Верховного Суду.
Отже вважаю, що Велика Палата Верховного Суду мала прийняти цю справу до свого провадження.
Суддя Т. О. Анцупова