провадження № 2-о/243/2093/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Ільяшевич О.В, розглянувши заяву Слов`янського психоневрологічного інтернату про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИЛА:

17 грудня 2019 року Слов`янський психоневрологічний інтернат, звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Дослідивши заяву та додані матеріали, суд приходить до висновку, що її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Так, за правилами частини 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення зазначених вимог закону, до заяви Слов`янського психоневрологічного інтернату про встановлення факту смерті не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, ЗУ «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Аналіз положень ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» дозволяє дійти висновку, що на законодавчому рівні визначено, що судовий збір не справляється лише за подання заяви про встановлення факту смерті за певних обставин, а саме:

особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;

встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Як видно із поданої до суду заяви та доданих до неї документів, заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в минулому була на повному державному забезпеченні та постійному місці проживання в Слов`янському психоневрологічному інтернаті. У 2014 році під час проведення на території м. Слов`янська антитерористичної операції, мешканці Слов`янського психоневрологічного інтернату разом з їх особовими та всім пакетом документів були евакуйовані до інших інтернатних закладів, де вона і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що заявник додав копію свідоцтва про смерть українського зразка ваданого ВДРАЦС Сніжнянського міськрайонного управління юстиції у донецькій області.

Однак документів, де б зазначалася причина смерті заявником не надано.

Суд звертає увагу, що заявник в заяві зазначає, що він, як бюджетна установа не повинен сплачувати судовий збрі, оскільки заява підпадає під категорію справ, за якими судовий збір не справляється на підставі п. 8, ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір».

Разом з тим, суду не надано доказів того, що особа, стосовно якої заявник просить встановити факт смерті, пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Та обставина, що заявник є бюджетною установою не є підставою вважати, що подана ним заява відповідає вимогам встановленим для заяви, за подання якої судовий збір не справляється.

У заяві також зазначено, що факт смерті необхідно встановити для проведення у відповідальність реєстраційних даних, та зняття з реєстрації місця проживання.

У заяві не зазначено та не підтверджено жодними доказами, що необхідність у встановленні вказаного факту виникла внаслідок вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру.

Суд також наголошує, що за наслідками дослідження заяви та доданих до неї документів, не встановлено будь - яких інших підстав, передбачених ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», за якими заявник має пільги щодо сплати судового збору, та відповідно звільнений від його сплати.

Відповідно до п. п. 4, п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження, фізичною особою, ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01 січня 2019 року становить 1921,00 грн., то за подання до суду даної заяви, розмір судового збору становить 384,20 грн.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

При цьому суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

У зв`язку із наведеними недоліками, а також враховуючи, що судом не знайдено підстав для звільнення заявника від сплати судового збору, дану заяву слід залишити без руху.

При цьому, суд зазначає, що вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до ст. 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, не є перешкоджанням доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити в цій ухвалі, що заявник не позбавлений права звернення до суду із клопотанням про звільненняйогої від сплати судового збору, зменшення його розміру, або відстрочення сплати судового збору, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України, за якими суд, з урахуванням майнового стану заявника, може прийняти відповідне рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.4, 5, 6 ЗУ «Про судовий збір», -

УХВАЛИЛА:

Заяву Слов`янського психоневрологічного інтернату про встановлення факту смерті залишити без руху, та надати заявнику строк в 10 (десять) днів з дня вручення йому копії цієї ухвали для надання суду документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп., або документів, що підтверджують підстави звільнення заявниці від сплати судового збору відповідно до закону, або відповідного обгрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Кошти в оплату судового збору мають бути перераховані на р/р 5075, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - Слов`янське УК/м. Слов`янськ/22030101, код ЄДРПОУ - 37803368, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

У випадку не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявниці.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Ільяшевич