22-ц/804/346/19
242/4661/18

Головуючий у 1-й інстанції Любчик О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08 листопада 2018 року, ухваленого у складі судді Любчика О.В., повний текст складено 08 листопада 2018 року,

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання у звязку з продовженням навчання,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2, 10.02.1999р.н., звернувся до суду із позовом до свого батька ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання у звязку з навчанням у Державному вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет» з денною формою навчання з вересня 2018 року по 30.06.2021р. В обґрунтування вимог посилався на потребу в матеріальній допомозі з боку батька через необхідність придбання канцелярських товарів, підручників, інших технічних засобів для організації, оплати проживання в гуртожитку, харчування, проїзду до місця навчання. Батько може надавати йому матеріальну допомогу в розмірі ? частини своїх доходів, але не бажає цього робити. В уточненій редакції позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у звязку з продовженням навчання в розмірі 1/6 частини заробітку батька.

Рішенням Селидівського міського Донецької області від 08 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача, що продовжує навчання, аліменти в розмірі в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги і відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, батьками позивача ОСОБА_2, 10.02.1999р.н., є відповідач ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с. 3).

ОСОБА_2, 1999р.н., навчається на першому курсі Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» з денною формою навчання за держбюджетом, термін навчання по 30.06.2021р. (а.с. 4).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував відомості про доходи батька дитини, зобовязаного в силу ст. 199 СК України утримувати свого повнолітнього сина, що продовжує навчання, і вважав за необхідне стягнути з нього на користь поивача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, врахувавши потреби повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у звязку із навчанням, необхідністю харчування, придбання необхідної літератури, канцелярських товарів, та виходячи з майнової можливості платника аліментів.

З такими висновками суду не можна не погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У постановах Верховного Суд України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 і Верховного Суду від 29.01.2018р. по справі № 622/373/16-ц провадження № 61-1717 св 18 розяснено: статтею 199 СК України передбачений обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як зясовано, позивач навчається за державним бюджетом, не має можливості мати власний підробіток через денну форму навчання.

На теперішній час дитина-студент ОСОБА_2 проживає у гуртожитку учбового закладу. За проживання позивачем ОСОБА_2 сплачено 2600грн. (а.с. 5).

В сенсі ст. 200 СК України, беручи до уваги вищенаведені висновки Верховного Суду і Верховного Суду України, визначальним для зясування необхідного розміру стягуваних аліментів є умова можливості другого батьків, з ким дитина не проживає разом, надавати матеріальну допомогу, а не насамперед обсяги потреб дитини-студента (одяг, взуття, навчальні матеріали тощо).

Досліджуючи обставини щодо матеріального становища дитини-студента і платника аліментів, а також інші обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, суд взяв до уваги відомості про заробітну плату відповідача, яка за період квітень-вересень 2018 року склала 69709,42грн. (а.с. 37).

В розумінні положень ст. 182 СК України підлягають порівнянню відомості про отримуваний дохід платника аліментів і дитини.

Відповідач ОСОБА_2 працює в філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», отримує заробітну плату, яка в нарахованому вигляді за 6 місяців 2018 року становить 69709,42грн. (а.с. 37), а за відрахуванням податків і обовязкових патежів (13593,35грн.), становить 56116,07грн. А середньомісячний дохід відповідача, після відрахування податків і обовязкових платежі, становить 9352,68грн.

За таких відомостей про дохід платника аліментів присуджена судом першої інстанції 1/6 частина в грошовому виразі складатиме 1558,78грн.

Мати дитини-студента ОСОБА_3, як вбачається з долученої до апеляційної скарги довідки, працює у ТОВ «ВХЛ», отримує заробітну плату, яка в нарахованому вигляді за 5 місяців 218 року становить 60411,82грн. (а.с. 49), за відрахуванням податків і обовязкових патежів (10894,87грн. і 906,18грн.), а також після утримання 20% заробітної плати за виконавчими листами (9617,12грн. а.с. 54-55), становить 38993,65грн. А середньомісячний дохід відповідача, після відрахування податків і обовязкових платежі, становить 7798,73грн. (38993,65грн. : 5 місяців).

Рівнообємна частина (1/6) обовязку матері позивача утримувати його свою дитину в силу приписів в ч. 1 ст. 199 СК України, становить 1299,79грн.

Враховуючи солідарне зобовязання батьків утримувати свою дитину, що продовжує навчання, сумарно забезпечення дитини-студента становитиме 2858,56грн., що перевищує встановлений державою рівень прожитковий мінімуму на одну особу, закладеного державою в держбюджеті станом на момент ухвалення рішення суду першої інстанції на листопад 2018р. 1777грн., тобто суми грошей, достатньої для забезпечення нормального функціонування людини, збереження його здоровя, придбання необхідних продуктів і мінімального набору непродовольчих товарів і послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особи. І у всякому випадку такий обсяг перевищує визначений ст. 182 СК України мінімальний гарантований і мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину.

Вищенаведеними відомостями про заробітну плату батька підтверджено його здатніть надавати матеріальну допомогу своїй дитині-студенту в присудженому судом першої інстанції розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу.

Потреба в матеріальному забезпеченні позивача в більшому розмірі, аніж присуджено судом з огляду на вищеокреслений обсяг майнових здобутків відповідача, позивачем не доведено і до апеляційної скарги не долучено будь-яких вдімостей, що мають істотне значення і що могли вплинути на визначений судом розмір матеріального утримання позивача, як поновтлітної дитини, що продовжує навчання.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи, відповідні їм правовідносини. Суд правильно застосував матеріальний закон (ст. 199 СК України), вимоги ст.ст. ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2, 1999р.н., у звязку з продовженням навчанння, розмір яких, як пересвідчилась колегія суддів в ході апеляційного перегляду справи, відповідає наданим сторонами матеріалам, заявленим позовним вимогам, і термін їх стягнення не перевищує гранично унормованого в ч. 1 ст. 199 СК України 23-хрічного віку дитини-студента (термін навчання по 30.06.2021р., коли позивач досягне 22-хрічного віку).

Оскільки суд розглянув справу за наявності зареєстрованої в канцелярції заяви про зменшення розміру аліментів позивача ОСОБА_2 і його представника, не обмеженого в процесуальних правах за ст. 49 ЦПК України (а.с. 23-24), а також клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 34-35), які не відкликались самим позивачем і його представником, то порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.п. «а», «б», «в», «г» п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09 січня 2019 року.

Судді С.А.Попова

ОСОБА_4

ОСОБА_5