Головуючий у І інстанції Усатова І.А.
Провадження № 22-ц/824/1909/2019 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна контора № 904, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, в якій вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_2, інвалідом війни 2-ої групи.

15 вересня 2015 року близько 03 год. 00 хв. з вини відповідачів, які є власниками квартири АДРЕСА_2, сталося залиття квартири позивача, внаслідок чого останній було завдано значної матеріальної шкоди.

Відповідно до Акту, складеного комісією житлово-експлуатаційної дільниці №904 25.09.2015 року, в результаті обстеження встановлено, що в квартирі №5 після залиття виникли наступні видимі пошкодження: в кімнаті пошкоджені миючі шпалери на стелі - 2,5 м.кв.; в коридорі (до кухні) пошкоджені шпалери миючі: на стелі - 2,5 м.кв., на стіні - 0,5 м.кв.; у вхідному коридорі пошкоджені шпалери миючі на стіні - 6,2 м.кв.; двері у кімнату набухли, не закриваються; відсутнє світло в кімнатах, не працюють розетки в кухні і коридорі; вздуття ламінату в кімнаті. Залиття квартири №5 сталося через порив підводки до зливного бачка в квартирі № 9.

Позивачі вручили мешканцям квартири №9 вказаний акт, складений комісією житлово-експлуатаційної дільниці № 904 25.09.2015 року, для того, щоб вони мали уяву про об'єм завданої шкоди та можливу компенсацію, однак жодних пропозицій від мешканців квартири №9 позивачі не отримали.

13.11.2015 року ОСОБА_2 уклав договір з ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» щодо встановлення збитку, завданого залиттям квартири, згідно Звіту якого за №581/11 від 26.11.2015 року вартість матеріального збитку в результаті залиття квартири позивача ОСОБА_4 становить 26 820 грн.

Враховуючи викладене, позивачі просили суд стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_4 26 820 грн. завданої їй матеріальної шкоди та 1 200 грн. витрат, сплачених за складання Звіту про визначення вартості завданих збитків, а також 5 000 грн. завданої їй моральної шкоди, яка виразилася в тому, що у зв'язку із залиттям квартири у позивачів стався нервовий розлад, що загострив хронічні захворювання, а зміни звичного режиму життя у зв'язку із пошкодженням квартири та відсутністю в ній електроенергії відклалися на нервовому стані сторін, після чого виникли негаразди в їхніх сімейних відносинах.

03.02.2016 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, у якій позивачі просили стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 32 628 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 1 800 грн., витрати, пов'язані з викликом електрика, у розмірі 350 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Уточнені позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що через деякий час після залиття квартири проявились пошкодження шпалер на стіні житлової кімнати, в зв'язку із чим позивачі звернулися до житлово-експлуатаційної дільниці № 904 із заявою щодо додаткового обстеження квартири.

Відповідно до Акту, складеного комісією житлово-експлуатаційної дільниці № 904 05.01.2016 року, в результаті обстеження встановлено, що в квартирі №5 в житловій кімнаті на стіні появилося відшарування штукатурки під миючими шпалерами - 1,2 м.кв.

13 січня 2016 року позивачі звернулися до ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» із заявою про проведення додаткової експертизи щодо встановлення збитку, завданого залиттям квартири. Відповідно до Дефектного акту № 581-1/11 від 18.01.2016 року ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» встановлено, що стіна в кімнаті №1 з лівої сторони має сліди вздуття та запах грибка, у верхній частині стіни відклеїлись обої». Відповідно до додатку №581-1/11 від 18.01.2016 року ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» збиток з урахуванням дефектного акту №581-1/11 від 18.01.2016 року становить 5 808 грн. Отже, загальний розмір збитку з урахуванням попередньої експертизи становить: 26 820 грн. + 5 808 грн. = 32 628 грн.

Крім того, позивачами було сплачено ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» 600 грн. за складання додаткового звіту, таким чином, загальний розмір витрат на проведення експертизи становить: 1 200 грн. + 600 грн. = 1 800 грн.

Також позивачі в уточненнях посилались на те, що ними в зв'язку із відсутністю в квартирі електроенергії внаслідок залиття квартири 14.01.2016 року був викликаний професійний електрик для тимчасового ремонту електроустаткування та проведення діагностики щодо майбутнього ремонту для відновлення електроустаткування. Згідно акту виконаних електриком робіт від 14.01.2016 року, позивачами було сплачено: виклик майстра та діагностування - 130 грн., ремонт коробки монт. - 120 грн., ремонт розетки ел. - 40 грн., укладання провода - 60 грн., а всього - 350 грн.

04.09.2017 року на адресу суду надійшла позовна заява із збільшеними позовними вимогами, в якій позивачі просили стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 34 778 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 50 000 грн.

Позивачі в позові зазначили, що матеріальна шкода, завдана залиттям квартири, у розмірі 34 778 грн. складається з: витрат, пов'язаних з проведенням експертизи (1 200 грн. + 600 грн.), відновлювального ремонту квартири відповідно до висновку експертизи - 32 628 грн., проведення діагностики щодо майбутнього ремонту для відновлення електроустаткування на суму 350 грн.

З приводу відшкодування моральної шкоди з відповідачів на користь ОСОБА_2 у розмірі 50 000 грн., в позові зазначено, що хоча ОСОБА_2 і не є власником квартири, однак проживає у ній разом із власницею з 2003 року. ОСОБА_2 в позові посилався на те, що він з дружиною позбавлені можливості святкувати свої дні народження, Новий рік, запросити до себе дітей та внуків, змушені проводити більше часу поза межами квартири у зв'язку із станом останньої після залиття. Також зазначив, що ОСОБА_7 почала створювати обстановку, яка виводила його, ОСОБА_2, з рівноваги, зокрема, створювала шумові ефекти у квартирі, заважала медпрацівникам надавати йому медичну допомогу, якої він потребував. ОСОБА_2 також посилався на те, що у зв'язку з невчасною сплатою відповідачем коштів за проведення експертизи відповідно до ухвали суду, погіршився стан його здоров'я. Позивач стверджував, що після перенесеного стресу у нього повністю пропав зір на лівому оці, також він неодноразово перебував на лікуванні, на що було витрачено багато грошей. Крім того, з приводу вчинених ОСОБА_7 хуліганських дій щодо ОСОБА_2, на підставі ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва Макухи А.А. від 26.09.2016 року Солом'янським УП ГУНП у м. Києві відкрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0011894. На переконання ОСОБА_2, з вини відповідачів він постійно втягнутий у якийсь процес, що відбирає у нього багато сил, здоров'я та нервів.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 13 966,00 грн.

В іншій частині - відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 195,65 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилався на необ'єктивність та необґрунтованість висновку експерта ОСОБА_8, яка провела експертизу згідно ухвали суду від 19 лютого 2016 року, на упереджене ставлення експерта до своїх обов'язків та безпідставне затягування нею строків проведення експертизи. Крім того, експертом при складанні висновку порушено норми Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 року №53/5, а сама експерт не з»явилась до суду для надання пояснень з приводу свого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.12.1997 року, виданого органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва на підставі розпорядження (наказу) від 31.12.1997 року №3326, ОСОБА_9 є власником квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с.8).

23.11.2011 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 (т. 1, а.с.7).

Також встановлено, що 15.09.2015 року відбулось залиття квартири позивача ОСОБА_4, що підтверджується актом комісійного обстеження квартири вх. №1067 від 25.09.2015 року, складеним комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва «Житлово-експлуатаційна дільниця-904» (т.1, а.с.13).

В акті зазначено, що квартира АДРЕСА_1 залита з вищерозташованої квартири №9 через порив підводки до зливного бачка у квартирі №9. Внаслідок залиття водою в квартирі №5 пошкоджено: в кімнаті миючі шпалери на стелі 2,5 кв.м.; в коридорі (до кухні) шпалери миючі на стелі - 3,9 кв.м., на стіні 0,5 кв.м.; у вхідному коридорі шпалери миючі на стіні 6,2 кв.м.; двері у кімнату набухли, не закриваються; відсутнє світло в кімнатах, не працюють розетки в кухні і коридорі.

Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації №062/14-6598 (И-2018) від 11.06.2018 року, квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_7, в рівних долях, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 24.10.2003 року, наказ №30281.

На підтвердження доводів щодо розміру завданої майнової шкоди, позивач ОСОБА_4 надала суду звіт №581/11 з визначення вартості збитку, нанесеного власнику майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, складений 19.11.2015 року ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» (т.1, а.с.15-27), згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого позивачу, становить 26 820 грн.

Крім того, позивачем на підтвердження доводів щодо розміру завданої майнової шкоди суду надано висновок від 18.01.2016 року з визначення вартості збитку, нанесеного власнику майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, складений ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» (т.1, а.с.58-62), згідно з яким загальна вартість матеріального збитку становить 32 628 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідачів на користь позивача завданої їй матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості в цій частині, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З цього випливає, що обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

21.06.2016 року на виконання ухвали суду від 19.02.2016 року про призначення по справі за клопотанням відповідачів будівельно-технічної експертизи, Незалежним інститутом судових експертиз було надано висновок за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №8629 від 15.06.2016 року (т.1, а.с.74-91), в п. 2 якого зазначено, що матеріальний розмір збитків (вартість ремонтно-будівельних робіт), завданий власникам квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, у зв'язку із залиттям, що мало місце 25.09.2015 року, на дату проведення дослідження складає 13 966,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачів на користь позивача завданої їй матеріальної шкоди в розмірі, визначеному вищевказаним висновком судової будівельно-технічної експертизи №8629 від 15.06.2016 року, оскільки позивачами на спростування даного розміру суду не було надано належних, допустимих та достатніх доказів.

Доводи апеляційної скарги позивача про необґрунтованість та необ'єктивність висновку експертизи колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ЦПК України за заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Згідно ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

З матеріалів справи вбачається, що позивачами не було заявлено відводу експертові, а також не було заявлено клопотання про призначення по справі додаткової чи повторної експертизи, в зв»язку із чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незгоду з висновком експертизи законності та обґрунтованості висновків суду про прийняття цього висновку, як доказу, не спростовують.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів на його користь завданої йому моральної шкоди, виходячи з наступного.

Норми ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що матеріальна шкода внаслідок залиття квартири була завдана саме власнику квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, а тому правильним є висновок суду про те, що ОСОБА_2 не є особою, на користь якої має бути відшкодовано моральну шкоду, спричинену залиттям квартири ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: