Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3156/16-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.,

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Савицької Л.Й. у м.Новоград-Волинському

у цивільній справі №285/3156/16 за позовом ОСОБА_4 до Красилівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, - в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із названим позовом та просив визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1. Він у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно на ім'я спадкодавця. Виходячи із наведеного просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, успадкований після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що він також є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_5 та станом на день його смерті разом із ним постійно проживав та був зареєстрований у спадковому будинку, а тому саме він прийняв фактично спадщину.

Станом на час розгляду справи у апеляційному суді відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною першою статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( стаття 1296 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виконкому Красилівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області №769 від 20.09.2016 року (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилася спадщина на зазначений вище будинок (а.с. 8).

В подальшому, 21.09.2016 року ОСОБА_3, який є сином померлого, звернувся до приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Люлевича А.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище житловий будинок, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 7, 4).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що за правилами діючих на час зведення спірного будинку (1953 рік) норм, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок є сам факт збудування ним цього будинку та прийняття в експлуатацію, а право власності за спадкодавцем підтверджується записами в по господарській книзі та фактом тривалого володіння, а тому існують підстави для визнання права власності на майно в порядку спадкування за позивачем.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент смерті ОСОБА_5 з ним проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується довідкою виконкому Красилівської сільської ради Новоград-Волинського району № 321 від 05.04.2016 року (а.с. 13, 48, 49).

Проте, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та не притягнув до участі у розгляді справи другого сина спадкодавця ОСОБА_3, який фактично прийняв спадщину. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що на час смерті позивач проживав разом із батьком та був зареєстрований у спірному житлі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді