12.12.2019 Справа № 363/3777/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

за участі позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Демидівської сільської ради Вишгородського району, Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадщину за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , крім того просить визнати за нею права на спадщину за законом, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 10 січня 2007 року до 04 липня 2017 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 . Спершу вона почала доглядати матір ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, однак після її смерті вона залишилась проживати з її сином ОСОБА_3 . Зазначає, що вони з ОСОБА_3 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Не зважаючи на різницю у віці ОСОБА_3 відносився до неї, як до дружини, а вона до нього, як до чоловіка. Ні вона, ні ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі з іншими особами не були. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , вона, як дружина займалась його похованням та прийняла спадщину після його смерті. Крім неї у ОСОБА_3 спадкоємців за законом та заповітом не було. Після його смерті залишилось належна йому квартира АДРЕСА_1 .

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що з родиною Котових познайомилась в 2004 року. Потім в 2006 року ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 захворіла та не могла рухатися, тому вона ходила її доглядати й допомагати по господарству. Потім з 2007 року після сварки з своїм сином, вона почала постійно проживати у зазначеній квартирі, а після смерті ОСОБА_4 вона залишилась проживати разом з її сином ОСОБА_6 . Вони спільно вели домашнє господарство й жили як чоловік та жінка. Вони мали спільний бюджет, разом купували речі й харчувались, сплачували комунальні послуги. Вона постійно працювала та забезпечувала сім`ю, ОСОБА_3 працював не офіційно. В 2014 році вона доглядала ОСОБА_3 , оскільки той захворів й потребував догляду. Зазначила, що у ОСОБА_3 родичів не було, вона була єдиною близькою йому людиною. Потреби в реєстрації шлюбу між ними не було.

Представник позивачки заяву підтримав просив про її задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вставлено з матеріалів справи позивачка проживала ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу однією сім`єю з 2007 року по день смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 серпня 1979 року.

16 серпня 2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу вказаної.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 вересня 2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 .

Зазначене підтверджується даними інформації з Державногореєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 лютого 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 06 червня 2008 року.

ОСОБА_5 10 серпня 2016 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 згідно вимог ст. 1269 ЦК України.

Інших спадкоємців ОСОБА_4 по справі не має.

Зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи № 278/2016 від 10 серпня 2016 року.

Згідно довідок Демидівської сільської ради № 983 та 984 від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 проживала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 18 червня 2017 року.

З акту депутата Демидівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області від 12 вересня 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 проживала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2007 року без реєстрації, вела спільне господарство з ОСОБА_3 , співмешкала з ним з цього ж часу без реєстрації шлюбу, брала участь в утриманні квартири. Займалась похованням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за власні кошти.

Відповідно до довідки виконачого комітету Демидівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області № 733 від 07 серпня 2018 року ОСОБА_1 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2007 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вели спільне господарство. 28 червня 2017 року ОСОБА_3 зареєстрував ОСОБА_1 за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 06 липня 2017 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Демидівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області від липня 2017 року № 547 ОСОБА_1 поховала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за свій рахунок.

ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини № 310/02-31.

Постановою державного нотаріуса Вишгородського державного нотаріального округу Пушняк С.О. від 15 травня 2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем.

Інших спадкоємців ОСОБА_3 по справі не має.

Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що з позивачкою знайома близько 20 років, вони товаришували й разом проводили свята. Їй відомо в 2006 році позивачка почала доглядати ОСОБА_4 , оскільки та хворіла й потребувала стороннього догляду. Потім в 2007 році позивачка посварилась з своїм сином та почала проживати з родиною ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 в 2008 році, позивачка залишилась проживати з її сином ОСОБА_3 , аж до смерті останнього. Про свої відносини вони не розголошували, але всі помічали, що вони жили однією сім`єю, як чоловік та жінка. Вони разом вели господарство, займались спільним побутом. Також позивачка доглядала ОСОБА_3 коли той хворів.

Свідок ОСОБА_12 в суді показав, що знає позивачку з 1998 року. Йому відомо, що вона допомагала по господарству родині Котових, спочатку доглядала ОСОБА_4 , коли та хворіла, а з 2007 року почала а них жити. Після смерті ОСОБА_4 в 2008 році, вона займалась її похованням. ОСОБА_1 коли померла ОСОБА_4 залишилась проживати з її сином ОСОБА_3 , як чоловік та дружина. Зазначив, що вони разом обробляли город та займались господарством. Позивачка сварила ОСОБА_3 , що він випивав. Вона купувала їжу для себе й ОСОБА_3 й сплачувала кошти за комунальні послуги. Проживали вони разом в будинку ОСОБА_3 аж до його смерті, а коли останній помер в липні 2017 року , то позивачка займалась його похованням. На даний час позивачка залишилась проживати в будинку чоловіка, де проживає по цей час.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Оскільки позивачка не може надати документи, які підтверджують її родинні стосунки зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з роз`яснень даних в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Так, як такі документи у позивачки відсутні, то вона звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадщину за законом, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Метою звернення позивачки до суду є встановлення факту її проживання однією сім`єю, на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . На момент смерті вона постійно проживала зі спадкодавцем, в його квартирі й є його спадкоємцем четвертої черги. Оскільки позивачка не мала документів, щоб підтвердити їх родинні стосунки, державний нотаріус Вишгородського державного нотаріального округу Пушняк С.О. від 15 травня 2018 року відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Судом встановлено, що з січня 2007 року по саму дату смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка постійно проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 .

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належало її чоловіку, з яким вона перебувала в незареєстрованому шлюбі, однак у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують між ними родинні зв`язки, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Відтак, за позивачкою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 слід визнати право власності на згадану квартиру за законом.

Як встановлено по справі ОСОБА_1 проживали з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та жінка.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Демидівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області № 733 від 07 серпня 2018 року,актом депутата зазначено сільської ради від 12 вересня 2018 року та показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

За таких обставин, суд вважає доведеним факт постійного проживання позивачки з ОСОБА_3 , однією сім`єю.

Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим, який знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, тому його слід задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 з січня 2007 року до дня смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 24 грудня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серія НОМЕР_4 Виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 29 січня 1999 року, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Демидівська сільська рада Вишгородського району Київської області, знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Фастова, 2, ЄДРПОУ 0435953.

Суддя