Постанова

Іменем України

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 741/1378/16

провадження № 61-18540св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: відділ Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області, Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області у складі судді

Киреєва О. В. від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Тагієва С. Р., Харечко Л. К., від 16 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області, Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

Позовну заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6, яка була членом КСП «Комуніст». Рішенням Рівчак-Степанівською сільською радою Носівського району Чернігівської області було передано у колективну власність КСП «Комуніст» земельну ділянку для виробництва сільськогосподарської продукції з метою подальшого її паювання. На підставі цього рішення КСП «Комуніст» було видано державний акт на право колективної власності, до якого був додано список громадян, які на момент видачі державного акта були членами КСП, однак до цього списку її покійну матір включено не було, хоча вона була членом КСП. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті своєї матері та вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування у розмір 11,846 га, що знаходиться в адміністративних межах Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що покійна мати позивача до списку, що додавався до державного акта про право колективної власності на землю, включена не була, за час свого життя у встановленому законом порядку не порушувала питання про включення її до списку на право отримання та видачу сертифіката на право на земельну ділянку (пай) із земель колишнього КСП «Комуніст», отже за життя не набула такого права, а тому це право не входить до складу спадщини після її смерті та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, у зв'язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент отримання КСП «Комуніст» державного акта про право колективної власності на землю її мати була членом такого КСП і мала право на отримання земельної частки (паю), однак помилково не була включена в списки громадян-членів КСП, однак невнесення її до цього списку не може позбавити її права на земельну частку.

Відзив відповідача на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_6

Із трудової книжки колгоспника вбачається, що ОСОБА_6 вступила у члени колгоспу «Комуніст» Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району у 1939 році. Трудова книжка містить записи роботи ОСОБА_6 у колгоспі за період з 1950 року по 1984 рік та оформлення на пенсію за віком 20 вересня 1978 року.

Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 06 жовтня 2016 року право на земельну частку (пай) отримали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі у 1995 році, і яких було внесено до списку, який додається до державного акту на право колективної власності на землю, однак згідно з додатком до державного акта на право колективної власності на землю НОМЕР_1 по колишньому КСП «Комуніст» та списку громадян - членів КСП, ОСОБА_6 до даного списку не внесена.

Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 26 вересня

2016 року № 275, право власності на земельні ділянки за адресою: с. Рівчак-Степанівка Носівського району Чернігівської області за ОСОБА_6 не реєструвалось.

Судами установлено, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла позивач ОСОБА_4

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною дев'ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Вирішуючи цей спір, суди попередніх інстанцій встановили наявність передумов для набуття ОСОБА_6 права на земельну ділянку (пай), оскільки раніше вона працювала в КСП «Комуніст» і залишилася членом зазначеного підприємства.

Водночас, дії підприємства щодо її невключення до списку громадян-членів КСП «Комуніст», які мають право на земельний пай, сама ОСОБА_6 за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права власності на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося.

За таких обставин, є обґрунтованими висновку судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_4 права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки ОСОБА_6, як спадкодавець, такого права за життя не набула.

Доводи касаційної скарги про наявність підстав для визнання за нею права власності на земельну частку (пай) спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта