Справа № 423/443/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11 листопада 2019 року Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:головуючого-судді Архипенко А.В.

за участі секретаря Іваненко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Попасна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, яка виникла при звільненні працівника,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти, виплачені за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 3090 грн.52 коп., а також судовий збір у сумі 1921 грн.00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач в період з 29.09.2005 року по 30.05.2018 року знаходився у трудових відносинах з ОСОБА_1 , який на день звільнення працював помічником машиніста тепловоза в структурному підрозділі "Попаснянське локомотивне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". На підставі наказу № 746 в-т від 08.12.2014 р. ОСОБА_1 знаходився в щорічній відпустці з 02.01.2015 р. по 12.02.2015 р. включно за робочий рік 2014-2015 р. тривалістю 41 календарний день, у зв`язку з чим відповідачу нараховані відпускні у розмірі 6134,83 грн. та проведено в грудні 2014 р. зарахування на картковий рахунок відповідача заробітної плати в розмірі 6200,00 грн., в тому числі відпускні у розмірі 4873,51 грн. Відповідач використав чергову відпустку за період роботи з 29.09.2014 п. по 28.09.2015 р. в повному обсязі та отримав нараховані йому грошові кошти за вказаний період. Після закінчення щорічної відпустки відповідач не вийшов на роботу та в період з 13.02.2015 р. по 30.05.2018 р. був відсутній на роботі з невідомих причин. Наказом по структурному підрозділу "Попаснянське локомотивне депо" регіональної філії "Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 30.05.2018 р. № 115/ос, відповідач 30.05.2018 року звільнений за п.4 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення позивач провів розрахунок грошових коштів, які належали б відповідачу при звільненні та зробив остаточний розрахунок в результаті якого було виявлено заяво виплачені кошти у розмірі 3090,52 грн. за 26 календарних днів відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини за період з 13.02.2015 р. по 28.09.2015 р. Таким чином, відповідач зобов`язаний після закінчення відпустки вийти на роботу та відпрацювати період з 13.02.2015 р. по 28.09.2015 р. в рахунок наперед отриманої відпустки тривалістю 26 календарних днів, але відповідач цього не зробив,бо не вийшов на роботу з невідомих причин та невідпрацював займо отриману заробітну плату, що є недобросовісністю з боку відповідача ( набувача зайво нарахованих грошових коштів) та втрати підстав на підставі яких зайво нараховані кошти були набуті. На дату подачі позовної зави до суду, відповідач не здійснив в добровільному порядку відшкодування надмірно отриманої заробітної плати за час невідпрацьованої відпустки.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада України", про причини нез`явлення в суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, тому суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-284 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 22 Закону України "Про відпустки" передбачено, що у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.

Статтею 127 КЗпП України визначено, що відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, зокрема при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем з 29.09.2005 р. по 30.05.2018 р. ( а.с.4-5).

Із копії наказу начальника локомотивного депо Попасна № 746 в-т від 08.12.2014 р. вбачається, що помічнику машиніста тепловоза ОСОБА_1 надано щорічну відпустку за період роботи з 29.09.2014 по 28.09.2015 включно на 24 календарних днів та додаткову відпустку на 17 календарних днів, всього 41 календарних днів з 02.01.2015 п. по 12.02.2015 р. включно, з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення ( а.с.6).

Згідно платіжної відомості № 325 ( а.с.7) гна видачу відпускних за січень 2015 р. перераховано платіжним дорученням від 30.12.2014 р. ОСОБА_1 6200,00 грн.

Наказом № 115/ос від 30.05.2018 р. ОСОБА_1 звільнено з посади помічника машиніста тепловоза 30.05.2018 р. на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин ( а.с.9).

Із довідки про виникнення заборгованості за перевикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_1 звільненого за п.4 ст. 40 КЗпП України по структурному підрозділу "Попаснянське локомотивне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" фактична сума заборгованості за працівником за перевикористані дні відпустки становить 3090,52 грн. ( а.с.10).

Відповідно до повідомлення ОСОБА_1 було запропоновано добровільно відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну підприємству у сумі 4928,39 грн. ( а.с.11).

Таким чином, позивачем доведено, що відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 3090,52 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.22 Закону України "Про відпустки", ст.ст. 127, 233 КЗпП України, ст.ст.1212 ЦК України, ст. 10 - 13,81,141, 229, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, яка виникла при звільненні працівника задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" ( ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" () поточний рахунок НОМЕР_2 в ТВБВ 10004/0149 філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106, грошові кошти випалчені за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 3090 ( три тисячі дев`яносто гривень) 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" ( ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" () поточний рахунок НОМЕР_2 в ТВБВ 10004/0149 філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106, судовий збір у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну гривню) 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, має право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В.Архипенко