ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/984/19 Справа № 202/6355/17 Суддя у 1-й інстанції - Зосименко С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго", Комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, Комунальне виробниче житлове ремонтно- експлуатаційне підприємство Індустріального району, Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення, визначення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення частки у праві спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення, визначення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилаєвся на те, що вони з ОСОБА_2 є співвласниками, по 1/2 частині кожний, квартири АДРЕСА_1. Однак, відповідач не впускає його до вказаної квартири, позбавляючи його права володіння та користування нерухомим майном. Чинить йому перешкоди у проживанні у квартирі. Просив зобов'язати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у користуванні належною йому 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом надання постійного безперешкодного доступу до цієї квартири; вселити його до спірної квартири та встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши йому у володіння та користування в натурі житлову кімнату, житловою площею 17,5 кв. м., яка позначена в технічному паспорті як «позиція № 5», балкон, площею 0,9 кв. м., який позначено в технічному паспорті як «І»; виділити ОСОБА_1 у володіння та користування в натурі житлову кімнату, житловою площею 17,5 кв. м., яка позначена в технічному паспорті як «позиція № 6», кладову, площею 0,7 кв. м., яка позначена в технічному паспорті як «позиція 2», місця загального користування (в тому числі допоміжні приміщення), а саме: коридор, площею 6,5 кв. м., який позначено в технічному паспорті як «позиція № 1», кладова, площею 0,7 кв. м., яка позначена в технічному паспорті як «позиція 2», туалет, площею 1,1 кв. м., який позначено в технічному паспорті як «позиція 3», кухня, площею 5,9 кв. м., яка позначена в технічному паспорті як «позиція 4», житлова кімната, житловою площею 10,7 кв. м., яка позначена в технічному паспорті як «позиція 7», ванна, площею 2,1 кв. м., яка позначена в технічному паспорті як «позиція 8», балкон, площею 0,9 кв. м., який позначено в технічному паспорті як «І» залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1; розділити відкриті у ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", КП "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради, КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, КВ ЖРЕП Індустріального району, ПАТ "Дніпрогаз" на два окремих особових рахунка, виділивши йому та ОСОБА_1 по окремому особовому рахунку, враховуючи те, що їм належить по 1/2 частині вказаної квартири (а.с.3-8).

ОСОБА_1 у грудні 2017 року звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про про збільшення частки у праві спільної часткової власності.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 26 грудня 2003 року. З 2000 року вона повністю несе витрати по утриманню спірної квартири. Загальна сума сплачених за цей період комунальних платежів складає 39367,50 коп. В період з 2006 по 2010 роки вона зробила капітальний ремонт, а саме було встановлено газовий котел опалення, проведено заміну металопластикових конструкцій. Загальна вартість ремонтних робіт складає 22972,75 грн. Оскільки вартість спірної квартири становить 31450 грн., а нею зроблено поліпшення майна на 62340,25 грн., то таке поліпшення є значним, а тому просила суд збільшити свою частку у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 4/5 частки (а.с.105-107).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 17,5 кв. м. поз. № 5, ОСОБА_1 - житлову кімнату площею 17,5 кв. м. поз. № 6, залишивши у загальному користуванні: коридор, площею 6,5 кв. м. поз. № 1, балкон площею 0,9 кв. м., поз. І, туалет площею 1,1 кв. м. поз. 3, кухню площею 5,9 кв. м. поз. 4, житлову кімнату площею 10,7 кв. м. поз. 7, ванну площею 2,1 кв. м. поз. 8, кладову площею 0,7 кв. м. Поз. 2. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1409,60 грн. (а.с.198-203)

З таким рішенням не погодилася ОСОБА_1, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її зустрічні позовні вимоги, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити (а.с. 80-82).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість (а.с.230-237).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням ч.2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 319, 386 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи вбачається сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1

Так ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 18 травня 2017 року належить 1/2 частина зазначеної квартири (а.с. 9-11).

ОСОБА_1, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 грудня 2003 року, є власником 1/2 частини спірної квартири (а.с. 12-13).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1, співвласником якої він є, з приводу чого позивач звертався до відділу поліції (а.с. 15).

28 листопада 2017 року та 21 грудня 2017 року позивач направляв на адресу відповідача вимогу про усунення перешкод у користуванні належною йому 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом надання йому постійного безперешкодного доступу до житлового приміщення, надання ключів від вхідних дверей (а.с. 129-133).

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення вимог останнього про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Частинами 1-3 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно технічного плану спірна квартира складається з: 1- коридору площею 6,5 кв. м., 2 - кладової площею 0,7 кв. м., 3 - туалету площею 1,1 кв. м., 4 - кухні площею 5,9 кв. м., 5 - житлової кімнати площею 17,5 кв. м., 6 - житлової кімнати площею 17,5 кв. м., 7 - житлової кімнати площею 10,7 кв. м., 8 - ванної площею 2,1 кв. м., І - балкону площею 0,9 кв. м. (а.с. 14).

Дві житлові кімнати мають однакову площу - 17,5 кв.м. та є ізольованими.

У справі встановлено, що домовленості між сторонами щодо визначення порядку користування житловими приміщеннями не існує, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.

З урахуванням належності кожному із співвласників 1/2 частини спірної квартири, а також з урахуванням плану квартири, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про виділ у користування ОСОБА_2 житлової кімнати площею 17,5 кв. м. поз. № 5, ОСОБА_1 - житлової кімнати площею 17,5 кв. м. поз. № 6, та залишив у загальному користуванні коридор, площею 6,5 кв. м. поз. № 1, балкон площею 0,9 кв. м., поз. І, туалет площею 1,1 кв. м. поз. 3, кухню площею 5,9 кв. м. поз. 4, житлову кімнату площею 10,7 кв. м. поз. 7, ванну площею 2,1 кв. м. поз. 8, кладову площею 0,7 кв. м. поз. 2.

Щодо заявлених позивачем вимог про розподіл особових рахунків по оплаті комунальних платежів, суд правильно зазначив, що вказані вимоги ОСОБА_2 заявлені ним передчасно, оскільки останній не надав доказів звернення до відповідних комунальних та обслуговуючих підприємств з приводу укладення з ним, як співвласником квартири, відповідних договорів.

В цій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується.

Звернувшись із зустрічною позовною заявою, ОСОБА_1 посилалася на те, що в період з 2006 року по 2010 рік вона встановила у квартирі газовий котел, вікна, батареї, унітаз та ванну, що вона вважає суттєвим поліпшенням майна, а тому просила збільшити свою частку у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 4/5 частки (а.с.105-107).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що вимоги останньої про збільшення її частки у нерухомому майні зі вказаних підстав є безпідставними та такими, що не грунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для збільшення частки у нерухомому майні ОСОБА_1 є не обгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не чинить ОСОБА_2 перешкод у користуванні спірною квартирою спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді