Справа № 203/4578/19
Провадження № 2/0203/1505/2019
УХВАЛА

26 грудня 2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О. В., розглянувши у провадженні № 2/0203/1505/2019 позовну заяву ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач подала через місцевий суд загальної юрисдикції цю заяву до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з вимогами визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30 жовтня 2019 року №4-3255/15-19-СГ про відмову у внесенні змін до договору оренди земельної ділянки від 07 жовтня 2005 року, який зареєстровано в реєстрі за №900 та посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського РНО Монашко Н.П., зареєстрованого у Новомосковському райвідділі ДРФ ДЗК за №04:06:126:1404 від 11 травня 2006 року; зобов`язати відповідача прийняти рішення у формі наказу про надання ОСОБА_1 в оренду земельних ділянок загальною площею 24,2003 га з кадастровим номером :01:152:0001 та загальною площею 11,4074 га з кадастровим номером :01:151:0002 із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) розташованих на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, які орендував ОСОБА_2 за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 07 жовтня 2005 року, укладеним між Новомосковською РДА (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендар), який зареєстровано в реєстрі за №900 та посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського РНО Монашко Н.П., а також зареєстровано у Новомосковському райвідділі ДРФ ДЗК за № 04:06:126:1404, в обґрунтування таких вимог посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1 , є дочкою і єдиним спадкоємцем після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте відповідач неправомірно відмовив їй листом від 30 жовтня 2019 року в укладенні додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 07 жовтня 2005 року з тих підстав, що договір оренди не передбачає перехід права на оренду земельної ділянки в порядку спадкування після орендаря.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За правилами виключної підсудності, визначеними ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року (а також у постанові постанова Верховного суду від 13 листопада 2019 року у справі №368/351/18) зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Разом з тим правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Отже, спори, що пов`язані з визнанням недійсними рішень, інших актів щодо нерухомого майна пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що спір у цій справі стосується речового права на нерухоме майно права оренди земельних ділянок в порядку спадкування після орендаря, який помер та оскарження правових підстав відмови у цьому позивачу, а саме: наказу відповідача від 30 жовтня 2019 року.

За встановлених обставин належить дійти висновку, що спір виник з приводу нерухомого майна (земельних ділянок), а тому підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження земельних ділянок, які розташовані на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наведене, позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання прийняти рішення про надання в оренду земельних ділянок належить передати за підсудністю на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, оскільки вказана справа не підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 30, 31, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання прийняти рішення про надання в оренду земельних ділянок - передати за підсудністю на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп. пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя: О. В. Колесніченко