Дата документу 15.01.2019 Справа № 333/3232/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/3232/18Головуючий у 1-й інстанції Варнавська Л.О. Повний текст рішення складено 24.09.2018 року
Пр. № 22-ц/807/529/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ТАЙМ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в сумі 7570,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 12.01.2018 року між ним та ТОВ «ІН- ТАЙМ» було укладено публічний договір про надання послуг з організації перевезення вантажу, розміщений на сайті, що підтверджується декларацією про прийняття вантажу №. На виконання договору до служби доставки ТОВ «ІН- ТАЙМ» в м. Києві по вул. Причальній, 5-а він надав для відправлення в м. Полтаву вантаж (декларація про прийняття вантажу №) оголошеною вартістю 7000,00 грн., а саме: кришку багажника від автомобілю КІА Sportage білого кольору зі склом з комплектуючими (двигун склоочисника, двірник). За ці речі він повинний був отримати від вантажоодержувача ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. Також ним були сплачені кошти за послуги з перевезення в розмірі 570,00 грн., що підтверджується квитанцією. Але одержувач через зіпсування та пошкодження вантажу відмовився від отримання товару та не сплатив кошти в сумі 7000,00 грн. Вантажоодержувач був зобов'язаний зробити запис у товарно-транспортній накладній про відмовлення прийняти вантаж і завірити цей запис підписом та печаткою. Але ТОВ «ІН- ТАЙМ» не надало вантажоодержувачу товарно-транспортну накладну для відповідного запису, чим порушило норми діючого законодавства. Керівник відділення ТОВ «ІН- ТАЙМ» відмовився від підписання акту. 05.03.2018 року ним на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою про відшкодування завданих збитків, але відповіді на цю претензію до теперішнього часу не надійшло. Ремонт вантажу, який залишився у відповідача є недоцільним, оскільки фактичні витрати на його відновлення перевищують його вартість, що підтверджується рахунком-фактурою № від 18.06.2018 р. В результаті пошкодження відповідачем вантажу йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 7000,00 грн. Також позивач зазначав, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у витрачанні свого вільного часу на консультації юристів, із-за пошкодження його майна та відмови у добровільному порядку задоволення його вимог, в нього порушився нормальний уклад життя, що виявилося у моральних переживаннях, тому моральну шкоду він оцінює в 5000,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.65) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року (а.с. 87-89) у задоволенні позову ОСОБА_2 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 93-95) просив рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 99).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 листопада 2018 року (а.с. 118), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с.121).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ТОВ «ІН-ТАЙМ» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 у цій справі (а.с. 122 -126).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позивача у цій справі, керувався ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 12.01.2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ІН-ТАЙМ» укладений публічний договір про надання послуг з організації перевезення вантажу, розміщений на сайті.

ТОВ «ІН-ТАЙМ» було прийнято вантаж для здійснення його перевезення запчастини та його комплектуючих (кількість місць - 1 од., вага - 21 кг, об'єм - 0,295 м куб., оголошена цінність вантажу - 7000 грн.), пункт навантаження - склад №34 «Київ Здолбунівський», пункт розвантаження - склад №4 «Полтава Сінна», що підтверджується декларацією про прийняття вантажу № від 12.01.2018 року (а.с. 81).

16.01.2018 року вказаний вантаж був повернутий на ім'я ОСОБА_2, що підтверджується декларацією № від 16.01.2018 р. (а.с.82).

Згідно із актом по пошкодженню, недостачі чи відмові від відправлення від 19.01.2018 р. ОСОБА_2 та представник перевізника ОСОБА_4 склали цей акт про те, що відправник передав, перевізник одержав/ одержувачу прибуло таке відправлення: кришка багажника з вм'ятиною, також пошкоджено лако -фарбове покриття відповідно до декларації №. Причина відмови - пошкодження відправлення. Стан зовнішнього пакування - ціле. Наявність спеціального маркування мається, місце пошкодження відправлення та упаковки не збігається. Пакування відповідає вимогам. Акт підписаний ОСОБА_2 (а.с.83).

Оскільки, правовідносини між позивачем та відповідачем виникли з приводу перевезення вантажу та регулюються нормами глави 64 ЦК України, суд першої інстанції правильно застосовував ст. 924 ЦК України, відповідно до якої перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата сталася внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди. Аналогічні вимоги містяться в п. 6.1.5 публічного договору.

Відповідно до п. 3.4 публічного договору шляхом передачі замовником вантажу до перевезення, замовник підтверджує, що приймає повно та беззастережно Умови, викладені в даному договорі, незалежно від наявності або відсутності підпису замовника на декларації.

П. 4.3.6 публічного договору встановлено, що у випадках, коли при прийнятті відправлення одержувачем не виявлено пошкоджень упаковки відправлення, замовник втрачає право пред'явлення претензій до експедитора-перевізника щодо пошкоджень відправлення всередині упаковки.

Суду першої інстанції не надано сторонами у цій справі доказів того, що була пошкоджена упаковка на час отримання одержувачем вантажу - ОСОБА_3 по декларації № від 12.01.2018 року. Актом по пошкодженню, недостачі чи відмові від відправлення складеного за участю позивача навпаки підтверджується цілісність пакування вантажу (а.с.83).

Суд першої інстанції правильно не прийняв в якості належного доказу у цій справі акт, складений ОСОБА_2 від 19.01.2018 р., в якому вказано, що перевізниками була пошкоджена кришка багажника в декількох місцях, оскільки вказаний акт не підписаний представником перевізника, або іншою сторонньою особою (а.с.11).

Також суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги у цій справі в якості доказу спричинення шкоди позивачу внаслідок перевезення фотознімки (а.с. 17-20, 55-58), оскільки іншими доказами не підтверджується, що вантаж направлений по декларації № від 12.01.2018 року цих пошкоджень не мав, а вони виникли після транспортування.

За ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено ЦК України, іншими законами України, транспортними кодексами (статутами).

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем не доведений факт спричинення йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження вантажу під час перевезення.

Суд першої інстанції правильно не застосував ст. 1167 ЦК України про відшкодування моральної шкоди, на яку посилається позивач виходячи з такого.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, які встановлені законом або договором, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Наслідки порушення договору відповідачем встановлені ст. 924 ЦК України, але цією нормою не передбачено стягнення моральної шкоди. Також умови публічного договору (п. 6.1.5) вказують на те, що компенсація моральних збитків експедитором - перевізником не виплачується.

Крім того, суд першої інстанції правильно вважав, що в даному випадку вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про стягнення матеріальної шкоди, оскільки в суді першої інстанції доводи позову про спричинення матеріальної шкоди позивачу відповідачем не знайшли свого підтвердження та враховуючи, що законом та договором не передбачено відшкодування моральної шкоди, у вимогах про її стягнення у цій справі суд першої інстанції правильно відмовив.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_2, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_2 не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову та у спростування доказів відповідача ТОВ «ІН-ТАЙМ», наданих останнім суду першої інстанції у цій справі на підтвердження обставин, що звільняють його від відповідальності за вищезазначеним договором сторін.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч.ч.2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема позивачем апеляційному суду не надані.

Рішення суду першої інстанції у цій справі узгоджується із правовим висновком ВСУ від 23.03.2016 року у постанові у справі № 6-2086цс15, за змістом якого: законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу (а.с.108-115, копія додана позивачем до його апеляційної скарги).

Разом із тим, різними є обставини цивільних справ № 6-2086цс15 та цієї. У справі 6-2086цс15 згідно із актом приймання-передачі сторін - Особа 1 та ТОВ «Нова пошта» упаковка вантажу пошкоджена; у цій справі відсутні належні допустимі докази того, що упаковка вантажу була пошкоджена, навпаки, підтверджується цілісність пакування вантажу (акт, копія а.с.83).

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов'язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено також, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України вирішив питання про розподіл між сторонами у цій справі понесених судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 15.01.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.