Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 303/7578/14-ц

провадження № 61-9543св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ПророкаВ. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 квітня 2016 року в складі судді Заболотного А. М. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 09 червня 2016 року в складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Куцин М. М., Готра Т. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та просила виділити в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме у будинку за адресою: АДРЕСА_1, шляхом відокремлення двох приміщень, позначених на плані будинку 1-7 № 1-1 загальною площею 20,9 кв. м, які складають прибудову літ. «А1» і мають окремий вхід, а також літню кухню літ. «Б» та навіс літ. «З».

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником 1/6 частки будинку, власником 5/6 частки будинку є ОСОБА_5 Через те, що частки не виділені в натурі, такий стан речей створює перешкоди у володінні, користуванні і розпорядженні частиною будинку. Фактично позивач користується тільки літньою кухнею, а житловим будинком та прибудинковою користується відповідач.

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, та просила виділити їй в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме: 5/6 частки літньої кухні літ. «Б» у будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 квітня 2016 року у задоволенні позовів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що реальний поділ будинку відповідно до часток співвласників технічно неможливий.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 09 червня 2016 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та надав їм належну правову оцінку.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені в справі судові рішення скасувати, справу передати до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не запропонував сторонам укласти мирову угоду, суд апеляційної інстанції розглянув справу без її участі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що ОСОБА_4 є власником 1/6 частки будинку, ОСОБА_5 є власником 5/6 частки будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи зі змісту статей 183, 358, 364 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно неможливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки) повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежилих будівель, які відповідають розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання.

Відповідно до висновку експерта від 02 лютого 2016 року № 247 реальний поділ будинку відповідно до часток співвласників технічно неможливий, отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні первісних позовних вимог.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, зауважуючи, що відомості про визнання літньої кухні житловим приміщенням відсутні, отже, виділити в натурі частку із цього майна не можна.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_5 в апеляційному порядку не переглядалось, судові рішення в цій частині також не переглядаються в касаційному порядку.

При вирішенні справи за позовом ОСОБА_4 суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили характер правовідносин між сторонами, застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_4, оскільки у списку справ, призначених до розгляду на 09 червня 2016 року у Апеляційному суді Закарпатської області, доданому до касаційної скарги, її прізвище зазначено «ОСОБА_4» й вона не могла потрапити до зали судових засідань не є підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки у цьому списку, крім прізвища позивача, зазначені номер справи, інша сторона спору - відповідач та зміст позову. Про розгляд справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 була повідомлена належним чином.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення в частині первісного позову ОСОБА_4 - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 09 червня 2016 року в частині відмови у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І. М.Фаловська

С. П.Штелик