Справа № 523/1898/19
Провадження №2/523/2185/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) про внесення змін до договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом та просив внести зміни до договору купівлі продажу №Р5368 від 19.12.2007 року, укладеного між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 і ОСОБА_3, додавши до нього пункт: «Кожна із сторін договору має право на повагу його честі і гідності», а також внести зміни до договору купівлі- продажу від 19.12.2007 року, котрий посвідчений приватним нотаріусом та відомості внесено до реєстру за №5365, укладеного між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 і ОСОБА_3, додавши до нього пункт: «Кожна із сторін договору має право на повагу його честі і гідності». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом останніх десяти років після укладення вищевказаного договору відповідач продовжує принижувати його честь та гідність.

Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачеві у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач у встановлений судом строк надала до суду відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погодилась, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а також застосувати строк позовної давності, та справу розглядати за її відсутності.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, вивчивши відзив на позов, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу №Р5368 від 19.12.2007 року, укладеним між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 і ОСОБА_3, покупцем було отримано у власність 952/5000 частки нежитлової будівлі. Договір посвідчений нотаріусом та внесений в єдиний реєстр прав на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3.

Позивачем також було придбано земельну ділянку площею 0,0995 га., що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом та відомості внесено до реєстру за №5365 та 28.05.2008 року, на підставі договору купівлі продажу земельної Ділянки, було отримано державний акт на вищезазначену земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З приводу шахрайських дій позивача відповідач звертався 27.11.2018 року із заявою про

притягнення його до кримінальної відповідальності, однак постановою слідчого кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відстуністю складу злочину із посиланням також на пропущення строків давності.

Позивач просить внести зміни у вищевказані договори купівлі - продажу доповнивши пунктом, що «Кожна із сторін договору має право на повагу його честі і гідності», зазначивши, що відповідач принижує його честь та гідність.

Відповідно до п.1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту ст.391 ЦК України, позивач вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження нерухомим майном, тобто має право на захист від порушень третіх осіб, не пов'язаних із позбавленням володіння.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1, відповідач просила застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Як встановлено судом, спірний договір купівлі - продажу було укладено 19 грудня 2007 року. Про обізнаність ОСОБА_1 щодо переходу у власність частини нежитлової будівлі та земельної ділянки не заперечується самим позивачем. Із зазначеним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 05 лютого 2019 року, тобто зі спливом 11 років після укладеного договору купівлі-продажу.

Позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження поважності причини пропущення строків позовної давності та з таким клопотанням він до суду не звертався.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відтак, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності на захист свого порушеного права, що в силу частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору удаваним.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) про внесення змін до договору - відмовити повністю за спливом строків давності.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.02.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: