КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року

справа 369/6472/18

провадження № 22-ц/824/1473/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року у складі судді Ковальчук Л.М. в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за орендну плату,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за орендну плату, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг по орендній платі за проживання в кімнаті АДРЕСА_1 , в розмірі 46 778,02 грн., яка складається з суми основного боргу 21 850,48 грн., суми втрат від інфляції 5 314,01 грн. та трьох процентів річних 19 613,52 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за орендну плату задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» заборгованість по орендній платі за проживання в кімнаті АДРЕСА_1 , в загальному розмірі 46 778,02 грн., яка складається з оновного боргу 21 850,48 грн., інфляційних втрат 5 314,01 грн., 3 % річних 19 613,52 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу та сплачену суму судового збору.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що приміщення, яке належить товариству є гуртожитком. Також не доведено, що належне товариству приміщення та гуртожиток, у якому винаймав ліжко-місце відповідач, знаходяться за однією адресою. Крім того, розмір заборгованості за орендну плату розрахований позивачем не вірно, оскільки договір оренди укладено 25 грудня 2015 року, а борг нарахований з червня 2015 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що відповідач не заперечує той факт, що він проживав у кімнаті, яка знаходиться в гуртожитку. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03.03.2017 року підтверджено, що нерухоме майно є гуртожитком. Відповідачем в апеляційній скарзі проведено розрахунок заборгованості, а тому визнано, що заборгованість за договором оренди наявна. Крім того, при подачі позову невірно розраховано розмір заборгованості відповідача, яка становить 18 734,59 грн.

В судовому засіданні представник відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у справі, уклавши договір оренди житлового приміщення, власником якого є позивач всупереч вимогам ст.ст. 810,815 ч.3, 526, 530 ЦК України, п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов`язання передбачені п.4 Договору щодо своєчасної та повної оплати за користування орендованим приміщенням та станом на час звернення до суду має перед позивачем заборгованість по оплаті оренди ліжкомісць в загальному розмірі 46 778,02 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися з даними висновками суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25 грудня 2015 року між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_1 укладено договір № 902 на оренду ліжко-місць в гуртожитку, у відповідності до якого відповідач прийняв у строкове платне користування ліжко-місця для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , у кількості 2 л/м в кімнаті №902 (а.с.3).

Відповідно до п. 3 цього договору, ціна оренди за користування одним ліжко-місцем становить 690, 00 грн., в тому числі ПДВ 115,00 грн., за один календарний місяць та включає в себе плату за користування додатковим інвентарем, обладнанням та меблями, плату за комунальні послуги, фактичні витрати на утримання гуртожитку та прибудинкової території.

Згідно пункту 4 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць.

Відповідно до Свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать приміщення, загальною площею 5811 м. кв., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Згідно довідки про заборгованість за оренду 2-х ліжко-місць гуртожитку, заборгованість ОСОБА_1 за користування кімнатою № 902 становить за період з 01 червня 2015 року по травень 2018 року в загальному розмірі 46778,02 грн., яка складається з суми основного боргу 21850,48 грн., суми втрат від інфляції 5314,01 грн. та трьох відсотків річних 19613,52 грн. При розрахунку розміру боргу відмінусована плата за обігрів води 82,73 грн. за 1 л/м та плата за користування електроенергією 32,41 грн. за 1л/м, постачання електроенергії відсутнє з 05 грудня 2018 року (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Частиною 1 статті 812 ЦК України визначено, що предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається зі змісту договору № 902 від 25.12.2015 року, укладеного між сторонами, термін дії договору з 25.12.2015 року по 31.12.2016 року.

Пунктом 3 даного Договору сторонами погоджено орендну плату за користування житловим приміщення у розмірі 690 грн. за ліжко - місце/місяць (а.с.7). Крім того сторони погодили, що зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди в письмовій формі. (пункт 11 Договору). Аналогічна норма закріплена і в ст. 654 ЦК України.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає що відповідач у справі, уклавши договір оренди житлового приміщення кімнати АДРЕСА_1 , власником якого є позивач у справі ТОВ «Черемшина-2012» всупереч вимогам ст.ст. 810, 815 ч.3, 526, 530 ЦК України, п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов`язання передбачені п.4 Договору щодо своєчасної та повної оплати за користування орендованим житловим приміщенням та станом на час звернення до суду має перед позивачем заборгованість.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що приміщення, яке належить товариству є гуртожитком, є необґрунтованими, оскільки рішенням Апеляційного суду Київської області від 03.03.2017 року по справі №22-ц/780/72/17 встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради від 28.03.2002 року №22/37 «Про реєстрацію гуртожитків КЖКП «Агропромбудіндустрія» останнім надано дозвіл використовувати, суворо за признанням згідно «Положення про гуртожитки» від 03.06.1986, для проживання як гуртожитки для одиноких по АДРЕСА_3 .

Тобто, зазначеним рішенням підтверджено, що нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_2 є гуртожитком.

Крім того, згідно Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», у м. Вишневе було перейменовано назви всіх вулиць та провулків, що мають «комуністичну» назву.

А тому відсутні підстави стверджувати, що вул. Червоноармійська не перейменована у вул. Освіти.

Крім того, відповідач не заперечує, що він проживав у кімнаті № НОМЕР_1 зазначеного гуртожитку та має заборгованість за орендну плату цієї кімнати.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем не відповідає дійсності, оскільки договір оренди укладено 25 грудня 2015 року, а борг нарахований з червня 2015 року, що не заперечується представником позивача.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому до відзиву на апеляційну скаргу, заборгованість ОСОБА_1 за користування кімнатою № 902 становить за період з грудня 2015 року по травень 2018 року в загальному розмірі 18734,59 грн., яка складається з суми основного боргу 11479,08 грн., суми втрат від інфляції 2070,39 грн. та трьох відсотків річних 5185,12 грн.

Крім того, відповідно до переліку уповноважених власників/наймачів, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за вересень 2017 року, відповідачу не було відшкодовано субсидію у вересні 2017 року у сумі 1222,28 грн., тому колегія суддів не погоджується з розрахунком заборгованості за оренду кімнати, наданим відповідачем, оскільки він включає виплати субсидії, які не були відшкодовані позивачу.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволенні позову.

У відповідності до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 881,00 грн.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач просив стягнути з позивача на його користь судові витрати на професійну правничу допомоги в розмірі 7500,00 грн., відповідач надав суду копію договору про надання правничої допомоги від 18.09.2018 року, укладеного з адвокатом Мишко Ю.М., копію розрахунку витрат робочого часу адвоката та обчислення вартості наданих послуг від 02.11.2018 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера №181 від 02.11.2018 року та акт передачі-приймання наданих послуг від 02.11.2018 року.

Відповідно до розрахунку витрат робочого часу адвоката та обчислення вартості наданих послуг від 02.11.2018 року адвокатом Мишко Ю.М. при підготовці матеріалів для подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.09.2018 року у справі №369/6472/18 надано наступні послуги: усна консультація щодо юридичних наслідків розгляду судовим органом апеляційної скарги, роз`яснення підстав та порядку оскарження судового рішення в апеляційному порядку, роз`яснення наслідків набрання судовим рішенням законної сили, роз`яснення порядку виконання судового рішення, обрання правової позиції в інтересах клієнта (1 година х 750 гривень = 750 гривень); ознайомлення та вивчення матеріалів цивільної справи №369/6472/18 в Києво-Святошинському районному суді Київської області (2 години х 750 гривень = 1500 гривень); написання апеляційної скарги та підготовка матеріалів до Київського апеляційного суду (7 годин х 750 гривень = 5250 гривень). Всього витрачено робочого часу адвокатом 10 годин, вартість наданих послуг складає 7500,00 гривень (а.с.48).

Відповідно до акту передачі-приймання наданих послуг від 02.11.2018 року, адвокат надав, а клієнт прийняв правничі послуги (а.с.47).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №181 від 02.11.2018 року, адвокат Мишко Ю.М. отримав від ОСОБА_1 7500,00 грн. на підставі договору від 18.09.2018 року (а.с.49).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відшкодуванню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею витрати на правничу допомогу у сумі 7500,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» (ідентифікаційний код: 38379858, місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Червоноармійська, буд. 5) борг у сумі 18734,59 гривень, з яких основний борг 11479,08 гривень, суми втрат від інфляції 2070,39 гривень, три відсотки річних 5185,12 гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» (ідентифікаційний код: 38379858, місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Червоноармійська, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , військова частина) витрати на правничу допомогу в сумі 7500,00 гривень та судовий збір в сумі 881,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді